ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
іменем   України
           
23 грудня 2019 року  
м. Харків

справа № 619/2218/16-ц
провадження № 22-ц/818/5825/19
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого – Котелевець А.В.,
суддів – Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря – Огар І.В.,

учасники справи:

скаржник –  ОСОБА_1 ,
заінтересована особа – старший державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ізотов Павло Петрович, 
заінтересована особа - Державне підприємство «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченко»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2019 року в складі судді Жорняка О.М.,

у с т а н о в и в:

В жовтні 2019 року ОСОБА_1  звернувся  до   суду  зі  скаргою надії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ізотова Павла Петровича (далі – ВДВС), заінтересована особа - Державне підприємство «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченко» (далі - ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченко»).

Скарга мотивована тим, що на примусовому виконанні ВДВС знаходиться виконавчий лист № 619/2218/16-ц, виданий 12 грудня 2016 року Дергачівським районним судом Харківської області, про стягнення з ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченко» на його користь середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 84376 грн 66 коп.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Ізотова П.П. від 16 квітня 2019 року вчинення виконавчих дій було зупинено з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що ухвалою Господарського суду Харківської області 05 серпня 2009 року порушено провадження у справі про банкротство боржника та введено у дію мораторій на задоволення вимог кредиторів, а саме – заборонено стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства (ВП № 53257846). 

Зазначив, що про зупинення виконавчих дій він дізнався на особистому прийомі у державного виконавця ВДВС 08 жовтня 2019 року.

Посилаючись на те, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється, зокрема на вимоги поточних кредиторів та на виплату заробітної плати, ОСОБА_1 просив визнати неправомірними дії ВДВС щодо зупинення вчинення виконавчих дій по примусовому виконанню виконавчого листа № 619/2218/16-ц, виданого Дергачівським районним судом Харківської області 12 грудня 2016 року по справі № 619/2218/16-ц (провадження № ВП № 53257846); визнати неправомірною постанову ВДВС від 16 квітня 2019 про зупинення вчинення виконавчих дій по вказаному виконавчому провадженню; зобов`язати ВДВС поновити виконання виконавчих дій по виконавчому провадженню № ВП № 53257846.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2019 року скаргу залишено без розгляду. 

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом. Клопотання про поновлення строку ОСОБА_1 не подав. 

05 листопада 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції невірно застосована стаття 257 ЦПК, відповідно до якої порушення строку на подання скарги не є підставою для залишення позову без розгляду. Вважає, що не надана належна оцінка доказам та неправильно встановлено обставини справи, оскільки про постанову про зупинення виконавчих дій він дізнався на особистому прийомі у державного виконавця ВДВС 08 жовтня 2019 року. В цей же день він звернувся до суду з відповідною скаргою.

06 грудня 2019 року ОСОБА_2 – представник ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченко» подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін. 

Відзив мотивовано тим, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм процесуального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновки суду не спростовують. 

ВДВС ухвалу суду першої інстанції не оскаржив, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (пункт 6 частини першої статті 374 ЦПК України). 

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України – в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. 

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 12 грудня 2016 року стягнуто ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченко» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 84376 грн 66 коп.

На виконання вказаного рішення 12 грудня 2016 року Дергачівським районним судом Харківської області видано виконавчий лист № 619/2218/16-ц, який було предявлено для примусового виконання ВДВС. 

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Ізотова П.П. від 16 квітня 2019 року зупинено вчинення виконавчих дій по виконанню виконавчого листа № 619/2218/16-ц (провадження № ВП № 53257846).

Вказана постанова старшого державного виконавця ВДВС Ізотова П.П. від 16 квітня 2019 року направлялась ОСОБА_1 , що підтверджується копією супровідного листа ВДВС № 29543 від 16 квітня 2019 року.

Однак доказів отримання постанови старшого державного виконавця ВДВС Ізотова П.П. від 16 квітня 2019 року скаржником матеріали справи не містять. 

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що про зазначену постанову він дізнався на особистому прийомі у старшого державного виконався ВДВС 08 жовтня 2019 року. В цей же день він звернувся до суду з відповідною скаргою.

Відповідно до частини першої статті 4 та частини першої статті 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті  126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Виходячи з аналізу приведених норм права, слід дійти висновку, що право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод, законних інтересів.

Матеріалами справи доведено, що постанову старшого державного виконавця ВДВС Ізотова П.П. від 16 квітня 2019 року про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 619/2218/16-ц ОСОБА_1 отримав 08 жовтня 2019 року, про що свідчить його особистий підпис на а. с. 19. Цю обставину не спростовано. 

Отже, звернувшись 08 жовтня 2019 року до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Ізотова П.П., скаржником дотримано передбаченого статтею 449 ЦПК України строку, оскільки про порушення своїх прав останній дізнався 08 жовтня 2019 року.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення скарги ОСОБА_1 без розгляду є помилковим.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (пункт 4 частини першої  статті 379 ЦПК України).

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2019 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 

Повне судове рішення складено 23 грудня 2019 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний 

                                        О.Ю.Тичкова