Справа № 463/7505/18                                 Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В. 
Провадження № 22-ц/811/2468/19                 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
Категорія:53

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

                14 лютого 2020 року                          м.Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого - судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 13 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал», треті особи: ОСОБА_2 , приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

                            в с т а н о в и л а: 
У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Львівського міського комунального підприємства (далі - ЛМКП) «Львівводоканал», як із власника транспортного засобу марки «УАЗ», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , з вини працівника якого -  ОСОБА_2 , який керував вказаним транспортним засобом під час виконання своїх трудових обов`язків, було вчинено дорожньо-транспортну пригоду (далі - ДТП), яка сталась 05.01.2018 року на перехресті вулиць Молдавська - Я.Музики у м.Львові, внаслідок якої пошкоджено транспортний засіб марки «AUDI А6», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , яким позивач користувався на підставі довіреності, чим завдано позивачу майнової шкоди в розмірі 45029 грн. 77 коп., що становить вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, та моральної шкоди в розмірі 50000 грн. за перенесені ним душевні страждання у зв`язку з пошкодженням майна.
Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 13 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ЛМКП «Львівводоканал» у користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 45029 грн. 77 коп. та 30000 грн. моральної шкоди, а всього 75029 грн. 77 коп.
В задоволенні решти вимог - відмовлено.
Стягнуто з ЛМКП «Львівводоканал» в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. 
Рішення суду оскаржив відповідач ЛМКП «Львівводоканал», просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . 
Апелянт зазначає, що його цивільно-правова відповідальність, як власника транспортного засобу, на момент ДТП була застрахована у встановленому законом порядку в ПрАТ «Київський страховий дім», підтвердженням чого є поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому саме страховик чи його правонаступник, або МТСБУ у встановлених законом випадках, повинен нести відповідальність перед потерпілим за заподіяну шкоду майну.
Звертає увагу, що позивач звернувся до страховика забезпеченого транспортного засобу із заявою про виплату йому страхового відшкодування, однак, відмови у виплаті страхового відшкодування, на яку посилається суд в обґрунтування своїх висновків, задовольняючи вимоги позивача, в матеріалах справи немає.
Окрім цього, вказує, що відповідно до договору купівлі-продажу права вимоги, правонаступником ПрАТ «Київський страховий дім» є ТОВ «Фінансова компанія «Груп Фактор», до якої позивач і повинен звертатись за виплатою страхового відшкодування на підставі поданої ним заяви.
Безпідставною апелянт вважає й заявлену до нього вимогу про відшкодування моральної шкоди, оскільки, позивач не отримав у встановлений законом строк страхове відшкодування не з вини відповідача, а саме з вини страховика і його правонаступника. Крім того, зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про спричинення моральної шкоди позивачу і підтверджували б розмір такого відшкодування. 
Звертає увагу на відсутність в оскаржуваному рішенні обґрунтованих висновків щодо визначення судом розміру морального відшкодування і таке не відповідає вимогам розумності і справедливості.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 04.02.2020 року, є дата складення повного судового рішення -      14.02.2020 року. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Судом встановлено, що 05.01.2018 року, об 11 год. 10 хв., на перехресті вулиць Молдавська - Я. Музики у м.Львові, з вини водія транспортного засобу марки «УАЗ», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , - ОСОБА_2 вчинено ДТП, внаслідок якої пошкоджено транспортний засіб марки «AUDI А6» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 (а.с.9), власником якого є громадянин Республіки Польща ОСОБА_3 , а позивач ОСОБА_1 користувався цим автомобілем на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 10.11.2017 року (а.с.18-19).
Вина водія ОСОБА_2 підтверджена постановою Личаківського районного суду м.Львова від 21.02.2018 року у справі №463/381/18 про адміністративне правопорушення.
Власником транспортного засобу марки «УАЗ», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , є ЛМКП «Львівводоканал», з яким водій ОСОБА_2 на момент ДТП перебував у трудових відносинах.
Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2224580, який був чинний на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «УАЗ», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім» (а.с.14).
Згідно з вказаним полісом, ліміт відповідальності страховика забезпеченого транспортного засобу за шкоду, завдану майну третіх осіб, становить 100000 грн., а франшиза - нуль грн.
Згідно ремонтної калькуляції №712-12712 від 02.02.2018 року, яку надав позивач на підтвердження розміру завданого йому матеріального збитку (а.с.10-13), вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «AUDI А6», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту зносу, становить 45029 грн. 71 коп. 
З долученої до матеріалів справи заяви про виплату страхового відшкодування (а.с.43) встановлено, що позивач ОСОБА_1 25.06.2018 року подав до ПрАТ «Київський страховий дім» заяву про виплату йому страхового відшкодування за завдану водієм забезпеченого транспортного засобу марки «УАЗ», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , майнову шкоду, однак, відомостей про виплату йому такого відшкодування чи відмову у виплаті страхового відшкодування в матеріалах справи немає.
У відповідності до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. 
Відповідно до ст.ст.22, 1192 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема, витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), має право на їх повне відшкодування, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, чинній на момент вчинення ДТП (далі - Закон), у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 28 цього Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
У відповідності до ст.12 цього Закону, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.
У відповідності до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Враховуючи наведені вище норми матеріального права й те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення його працівником ДТП була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому названий страховик забезпеченого транспортного засобу (його правонаступник, а у разі ліквідації юридичної особи - МТСБУ) несе відповідальність за шкоду, завдану майну потерпілого, оскільки франшиза за цим полісом становить нуль гривень, а заявлена позивачем вимога про відшкодування майнової шкоди стосується відшкодування витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу, вартість якого визначена з урахуванням коефіцієнту зносу і не виходить за межі ліміту відповідальності страховика.
ПрАТ «Київський страховий дім» є діючою юридичною особою (знаходиться в стані припинення (а.с.78)), а тому його обов`язок, як страховика забезпеченого транспортного засобу, по виплаті страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності не може бути покладений на страхувальника ЛМКП «Львівводоканал», оскільки в силу наведених вище норм закону, для повного відшкодування завданої шкоди назване підприємство зобов`язане сплатити потерпілому лише різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яку повинен здійснити страховик забезпеченого транспортного засобу, проте, таких вимог позивач не заявляє.
За таких обставин, відшкодування майнової шкоди у виді виплати страхового відшкодування, на яке позивач має право (чи мав право) отримати від страховика забезпеченого транспортного засобу, не підлягає стягненню з винної в ДТП особи, цивільно-правова відповідальність якої на момент ДТП була застрахована.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18).
Що ж стосується вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди, то така вимога заявлена до відповідача правильно, відповідно до статей 23, 1167 ЦК України, оскільки Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язку страховика забезпеченого транспортного засобу відшкодовувати заподіяну внаслідок пошкодження майна моральну шкоду.
Однак, присуджений судом з відповідача у користь позивача розмір морального відшкодування за встановлених і наведених вище обставин не відповідає вимогам розумності та справедливості і, на переконання колегії суддів, повинен становити 2000 грн. 
Суд першої інстанції в повній мірі не врахував наведених вище норм матеріального права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, не дав належної правової оцінки доказам, які подали сторони в обґрунтування своїх вимог та заперечень, що призвело до помилкових висновків суду по суті вирішення спору, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, звернених до відповідача, - лише в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000 грн., решта вимог позивача є безпідставними і задоволенню не підлягають.
У зв`язку із частковим задоволенням апеляційним судом позовних вимог позивача лише в частині відшкодування моральної шкоди і несплатою ним судового збору при зверненні до суду з вказаним позовом, який він повинен був сплатити у розмірі 1409 грн. 60 коп., оскільки відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач, як учасник бойових дій (а.с.8), звільнений від сплати судового збору у всіх судових інстанціях лише у справах, пов`язаних з порушенням його прав у цьому статусі, тому з нього необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., який підлягав сплаті за вимогу майнового характеру, у задоволенні якої йому було повністю відмовлено, а решта судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. за вимогу немайнового характеру підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.
Крім цього, у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги (в частині відмови позивачу у задоволенні його позовної вимоги майнового характеру), з позивача у користь відповідача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1057 грн. 20 коп. 
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» задовольнити частково.
Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 13 червня 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.
Стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» (м.Львів, вул.Зелена, 64, ЄДРПОУ 03348471) у користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) моральну шкоду в розмірі 2000 гривень.
У задоволенні решти вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в дохід держави судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 704 гривень 80 копійок.
Стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» (м.Львів, вул.Зелена, 64, ЄДРПОУ 03348471) в дохід держави судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 704 гривень 80 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) у користь Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» (м.Львів, вул.Зелена, 64, ЄДРПОУ 03348471) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1057 гривень 20 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складений 14 лютого 2020 року.

Головуючий:                                                         Бойко С.М. 

Судді:                                                                         Копняк С.М.         

                                                                               Ніткевич А.В.