ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 лютого 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/3586/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Юрко І.В. (доповідач), суддів:  Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,  розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року в адміністративній справі №280/3586/19 (головуючий суддя першої інстанції Новікова І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач 24.07.2019 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати пункт 21 протоколу №76 від 14.06.2019 року засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум;
- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та у Порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент встановлення інвалідності. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є особою, якій встановлено ІІІ групу інвалідності, внаслідок поранення (контузії) і захворювання, пов`язаних виконанням обов`язків військової служби, в країнах де велись бойові дії, та відповідно до висновку Центральної ВЛК МО України поранення (контузія) та захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Позивач зазначає, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.12.2018 року по справі №319/1547/17 підтверджено його право на одержання одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, проте, МО України не виконується рішення суду, а протоколом від 14.06.2019 року №76 йому відмовлено у виплаті такої компенсації. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, неповно з`ясовані всі обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи. Доводи апеляційної скарги стосуються в необхідності врахування постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 06.12.2018 року у справі №319/1547/17, яким визнано право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ групи.
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження. У суді апеляційної інстанції справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне. 
Позивач - ОСОБА_1 , у період з 23.04.1987 року по 11.05.1989 року проходив строкову військову службу в Збройних силах СРСР та у період проходження військової служби брав участь у бойових діях у складі обмеженого контингенту Радянських військ в Демократичній Республіці Афганістан у період з серпня 1987 по серпень 1988.
Позивачу встановлено 26.04.2016 року інвалідність ІІІ групи у зв`язку із пораненням, контузією та захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, що підтверджується випискою з акту МСЕК серії АВ №0673105 (а.с.70).
Згідно витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії МО України від 19.01.2016 року №151 встановлено, що множинні мінно-вибухові осколкові поранення, ЗЧМТ-контузія головного мозку, мінно-вибухова травма рядового у відставці ОСОБА_1 : поранення (контузія) та захворювання є пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.69).
Крім того, судом першої інстанції встановлено, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.12.2018 року у справі №319/1547/17, зокрема, зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи, внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців,військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (а.с.9-14).
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14.06.2019 року, відповідачем, на виконання постанови Куйбишевського районного суду Запорізької області від 03.07.2018 року по справі №319/1547/17 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 06.12.2018 року, скасовано пункт 6 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13.10.2017 року №109; відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги громадянину ОСОБА_1 , якого 11.05.1989 року звільнено зі строкової служби та 26.04.2016 року під час огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (довідка МСЕК серія АВ №0673105 від 26.04.2016 року), оскільки заявником не надано документу, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги…, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975.
Не погодившись із таким рішенням комісії МО України, позивач оскаржив його до суду.
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не додано документ, який свідчить про причини та обставини поранення, а рішення Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 19 січня 2016 року №151, не є належним документом, що вказує на причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання позивача. Суд дійшов висновку, що рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом засідання комісії від 14 червня 2019 року №76 (пункт 21), прийнято в порядку, у спосіб та в межах наданих законом повноважень та підстави для скасування цього рішення відсутні.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до   Закону України від 25.03.1992 року №2232-ХІІІ «Про військовий обов`язок і військову службу»   (далі по тексту - Закон №2232).
Відповідно до   ст.41 Закону №2232   (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених   Законом України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»   (далі по тексту - Закон №2011).
Зокрема, розділом 2    Закону №2011   встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.
Частиною другою статті 16   Закону №2011   (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2   постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» від 28 травня 2008 року №499   (далі по тексту - Порядок №499) (в редакції на час встановлення позивачу інвалідності) встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01.01.2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією   постановою.
14.01.2014 року набрав чинності Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений   постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975   (далі по тексту - Порядок №975), яким визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Пунктом 2   Постанови №975   встановлено, що особи, які до набрання чинності Порядку, затвердженого цією   постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Згідно пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:
- у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Таким чином, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата встановлення інвалідності, що зазначена у довідці МСЕК.
Позивач, посилаючись на виписку з акту огляду МСЕК від 26.04.2016 року серії АВ №0673105 про встановлення йому ІІІ групи інвалідності, причина інвалідності - пораненням, контузія та захворювання, пов`язаня з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, вважає наявним у нього права на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцям.
Рішенням комісії Міністерства оброни України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (викладене у вигляді протоколу №76 від 14 чевня 2019 року) відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (пункт 21). 
Підставою для відмови зазначена та обставина, що заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини травми, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги…, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975. Висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 1.01.2019 року №151, який подано разом з іншими документами, не є документами, що свідчить про обставини поранення. 
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.12.2018 року по справі №319/1547/17 підтверджено його право на одержання одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, проте, МО України не виконується рішення суду, а протоколом від 14.06.2019 року №76 йому відмовлено у виплаті такої компенсації. 
Колегія суддів не приймає до уваги таке посилання з огляду на те, що вказаним рішенням Міноборони України зобов`язувалось прийняти рішення щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи, внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби. Проте, рішенням суду відповідач не зобов`язувався прийняти рішення саме на користь позивача. 
Згідно п.11 Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:
- заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;
- довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії:
- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;
- документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;
- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;
- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України,   - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Вказаний перелік є обов`язковим, будь-яких виключень не містить. 
З синтаксичного аналізу абзацу шостого вказаної норми вбачається, що визначений в п.11 Порядку №975 документ повинен по-перше свідчити саме про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), і тільки потім (зокрема, в тому числі) про те, що таке поранення не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

З аналізу вказаної норми вбачається, що тільки за наявності довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності (тобто про стан здоров`я особи) та документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) можливо прийняття відповідною військово-лікарською комісією постанови щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання.
Колегія суддів вважає, що причинний зв`язок встановлюється між причинами (обставинами) отримання поранення та наслідками такого поранення (захворювання). Та без наявності відомостей про причини отримання поранення неможливо встановлення «причинного зв`язку» стану здоров`я особи, а відтак і встановлення права особи на отримання одноразової грошової допомоги. 
Згідно витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №151 від 19.01.2016 року осколкові поранення рядового у відставці ОСОБА_1 , 1969 р.н., наслідком яких стали ЗЧМТ (контузія головного мозку), шкіряні рубці на верхній губі зліва, два рубці на правому колінному суглобі, які в подальшому призвели до післятравматичної та дисцикуляторної енцефалопатії ІІ ст. ….», що підтверджується медичними документами, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.69).
З наведеного протоколу вбачається, що будь-яких медичних документів, довідок, тощо, які б свідчили про обставини отримання позивачем поранення у 1988 році, при наданні вказаного протоколу не використовувалось та не досліджувалось. 

Позивачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано будь-яких документів щодо отримання ним будь-яких поранень та в матеріалах справи такі докази відсутні. 
Колегія суддів звертає увагу, що згідно архівної довідки Центрального архіва (філіал військово-медичних документів) від 22.5.2017 року відомостей щодо травми архів не має. Довідка складена на підставі справжньої історії хвороби (а.с74). 

Є не зрозумілим, з якими подіями (обставинами) встановлений причинний зв`язок наявних у позивача поранень, якщо відсутні докази (документальні відомості) про будь-які події (обставини), внаслідок яких могли бути отримані такі поранення. 

Колегія суддів вважає не доведеним позивачем факт отримання ним під час військової служби будь-яких поранень. Позивачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), інших доказів на підтвердження отримання описаних вище поранень у період проходження військової служби, та в матеріалах справи такі докази відсутні. А відтак, відповідачем правомірно відмовлено позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги. 
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач у спірних відносинах, приймаючи рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , діяв на підставі та у спосіб, що передбачені   Законом №2262 та Порядком №975, а відтак таке рішення не належить скасуванню. 
Зазначені висновки колегією суддів здійснені з урахуванням застосування норм матеріального права в аналогічних спорах Верховним Судом у постановах від 10.04.2019 року у справі №822/220/18, від 15.05.2019 року у справі №822/21/18, від 12.07.2019 року у справі № 280/4490/18.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім передбачених цим пунктом випадків.
За приписами пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.          
Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року в адміністративній справі №280/3586/19 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року в адміністративній справі №280/3586/19 залишити без змін. 
          Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.   

   
Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак