ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
19 лютого 2020 року
м. Київ
Справа № 591/5935/17
Провадження № 11-951апп19
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Анцупової Т. О., 
суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г., 
розглянувши в порядку письмового провадження справу № 591/5935/17 за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради, третя особа - головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Діхтяренко Володимир Олександрович, про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії  
за касаційною скаргою Сумської міської ради на рішення Зарічного районного суду міста Суми від 29 січня 2019 року (суддя Клименко А. Я.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року (у складі колегії суддів Присяжнюк О. В., Любчич Л. В., Спаскіна О. А.), 
УСТАНОВИЛА:
Рух справи
1. У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:
- скасувати рішення Сумської міської ради від 24 лютого 2016 року № 416-МР «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 »;
- зобов`язати Сумську міську раду на найближчому пленарному засіданні чергової сесії затвердити проект землеустрою земельної ділянки з кадастровим номером 5910136600:19:006:0050 та передати її у власність ОСОБА_1 .
2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач, маючи право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва та підготувавши необхідну земельну документацію, звернувся до Сумської міської ради із заявою про погодження проекту землевідведення та передачі у власність вільної земельної ділянки. 
Однак 24 лютого 2016 року Сумська міська рада усупереч постанові Зарічного районного суду міста Суми від 19 серпня 2015 року у справі № 591/4557/15-а прийняла оскаржуване рішення № 416-МР «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 » без зазначення підстав його прийняття.
3. Зарічний районний суд міста Суми рішенням від 29 січня 2019 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року, позовні вимоги задовольнив.
4. Не погодившись із такими судовими рішеннями, Сумська міська рада звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Зарічного районного суду міста Суми від 29 січня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року і залишити позовні вимоги без задоволення. 
Разом з касаційною скаргою Сумська міська рада подала до Верховного Суду заяву про зупинення дії постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
5. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 12 червня 2019 року відкрив касаційне провадження за вказаною скаргою. Цією ухвалою відмовлено Сумській міській раді у задоволенні заяви про зупинення дії постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року.
6. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 22 серпня 2019 року передав цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме у зв`язку з тим, що Сумська міська рада оскаржує судові рішення, у тому числі з підстав порушення правил предметної юрисдикції.
7. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 17 вересня 2019 року прийняла та призначила цю справу до розгляду в порядку письмового провадження.
8. Станом на 20 листопада 2019 року відзив на касаційну скаргу до Великої Палати Верховного Суду не надходив.
Фактичні обставини
9. Суди попередніх інстанцій установили, що позивач звернувся до Сумської міської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки з кадастровим номером 5910136600:19:006:0050, у задоволенні якої відповідач відмовив.
10. Не погодившись із вказаною відмовою, позивач оскаржив її у судовому порядку.
11. Постановою Зарічного районного суду міста Суми від 19 липня 2014 року у справі № 591/3621/14-а визнано протиправною бездіяльність Сумської міської ради, що полягає у нерозгляді в належний термін заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою та надання у користування земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку на розі АДРЕСА_1 . Цією ж постановою визнано протиправним та скасовано рішення Сумської міської ради від 27 березня 2013 року № 224-МР у частині встановлення обмежень управлінню земельних ресурсів з підготовки проектів рішень про передачу у власність (оренду) вільних від забудови земельних ділянок комунальної власності для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд.
12. Постановою Зарічного районного суду міста Суми від 19 серпня 2015 року у справі № 591/4557/15-а, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року, визнано протиправною бездіяльність міського голови міста Суми, що полягала у невнесенні в належний термін на розгляд Сумської міської ради заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 5910136600:19:006:0050; зобов`язано міського голову міста Суми підготувати та подати на розгляд Сумської міської ради проект рішення за заявою ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 5910136600:19:006:0050; зобов`язано Сумську міську раду розглянути під час найближчої сесії проект рішення за заявою ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 5910136600:19:006:0050, зазначивши підстави прийнятого рішення.
13. Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі - державний виконавець) відкрито виконавче провадження № 49230198 з примусового виконання виконавчого листа № 591/4557/15-а, виданого 28 жовтня 2015 року Зарічним районним судом міста Суми, щодо зобов`язання Сумської міської ради розглянути під час найближчої сесії проект рішення за заявою ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 5910136600:19:006:0050, зазначивши підстави прийнятого рішення.
14. Постановою державного виконавця від 29 березня 2016 року вказане виконавче провадження закінчено.
15. Постановою державного виконавця від 22 квітня 2016 року виконавче провадження № 49230198 відновлено.
16. На виконання вищевказаної постанови Сумською міською радою підготовлено проект рішення від 2016 року (без номера і дати), яким затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером 5910136600:19:006:0050 для будівництва й обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 за рахунок земель житлової та громадської забудови Сумської міської ради. Проте вказаний проект не оприлюднений.
17. У подальшому Сумською міською радою VІІ скликання на виконання постанови Зарічного районного суду міста Суми від 19 серпня 2015 року у справі № 591/4557/15-а прийнято рішення від 24 лютого 2016 року № 416-МР, яким позивачу відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером 5910136600:19:006:0050 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: 
АДРЕСА_2 . Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Оцінка судів першої та апеляційної інстанцій
19. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до норм чинного земельного законодавства України підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.
20. Водночас відповідач не обґрунтував правомірності прийняття рішення щодо відмови позивачу в затвердженні проекту землеустрою та не зазначив жодного нормативно-правового акта, якому б не відповідав проект землеустрою, наданий на затвердження позивачем.
21. При цьому суд першої інстанції зауважив, що поданий Сумській міській раді проект землеустрою був погоджений належними органами. Наявність погодженого належним чином проекту землеустрою є підтвердженням відповідності такого проекту вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, що робить будь-яку підставу відмови протиправною.
22. З огляду на вказане суд першої інстанції, з посиланням на правові висновки Верховного Суду України та Верховного Суду, викладені у постановах від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15, від 20 березня 2018 року у справі № 461/2579/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 820/4757/17, від 24 липня 2018 року у справі № 806/2254/15, від 18 жовтня 2018 року у справі № 818/1976/17, дійшов висновку, що оскільки питання про відведення позивачеві у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд вирішується тривалий час (з 2007 року), а процес надання позивачу формальних відмов у затвердженні проекту землеустрою може тривати безкінечно, то в цьому випадку єдиним правильним способом захисту порушеного права є скасування рішення Сумської міської ради від 24 лютого 2016 року № 416-МР та зобов`язання відповідача на найближчому пленарному засіданні чергової сесії затвердити проект землеустрою земельної ділянки з кадастровим номером 5910136600:19:006:0050 та передати її позивачу у власність.
Короткий зміст та обґрунтування наведених у касаційній скарзі вимог
23. У касаційній скарзі скаржникнаголошує на тому, що між Сумською міською радою та ОСОБА_1 виник приватний спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин.
24. Також скаржник зауважує, що у Сумської міської ради при вирішенні питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є право його затвердити або відмовити у його затвердженні, а тому зобов`язання судом прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.
25. Окремо скаржник звертає увагу на тому, що сформована для ОСОБА_1 земельна ділянка з кадастровим номером 5910136600:19:006:0050 накладається на земельні ділянки з кадастровими номерами 5910136600:19:006:0037 та 5910136600:19:006:0035. На думку скаржника, суд першої інстанції прийняв рішення, яке стосується прав осіб, які не були залучені до участі у справі.
Оцінка Великої Палати Верховного Суду
26. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи, Велика Палата Верховного Суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Щодо юрисдикції
27. Вирішуючи справу по суті заявлених позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що спір у цій справі є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.
28. Велика Палата Верховного Суду вважає правильними ці висновки судів попередніх інстанцій з огляду на таке.
29. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
30. Відповідно до частини другої статті 2 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
31. За визначенням пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.
32. Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
33. Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
34. Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.
35. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
36. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
37. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
38. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
39. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
40. Як установлено матеріалами справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання недійсним і скасування рішення Сумської міської ради, яким відмовлено позивачу у затвердженні проекту землеустрою та наданні у власність за рахунок земель міської ради спірної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
41. Органи місцевого самоврядування відповідно до Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) наділені значними повноваженнями у різних галузях, зокрема у сферах бюджету та фінансів, соціально-економічного і культурного розвитку, управління комунальною власністю, житлово-комунального господарства, регулювання земельних відносин, соціального захисту населення тощо. Реалізуючи зазначені повноваження, органи місцевого самоврядування наділені правом приймати управлінські рішення.
42. У статті 1 Закону № 280/97-ВР наведено визначення виконавчих органів рад, згідно з яким ці органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.
43. Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР установлено, що до питань місцевого значення належить регулювання сільськими, селищними, міськими радами земельних відносин.
44. У статті 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів, до яких, зокрема, належать: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.
45. Отже, органи місцевого самоврядування у вказаних правових відносинах є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції.
Відповідний висновок міститься у Рішенні Конституційного Суду України від 01 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 ЗК України, пункту 1 частини першої статті 17 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), у якому визначено, що вирішення земельних спорів фізичних та юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб`єктом владних повноважень щодо оскаржень його рішень (нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності належить до юрисдикції адміністративних судів.
46. Велика Палата Верховного Суду вважає, що цей спір не пов`язаний з вирішенням питання приватноправового характеру, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень (органу місцевого самоврядування), який реалізовує у цих правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції шляхом розгляду питання щодо передачі земельної ділянки у власність.
47. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 30 травня 2018 року у справі № 826/5737/16, від 13 червня 2018 року у справі № 307/2765/15-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 463/1865/17, від 15 травня 2019 року у справах № 729/608/17 та № 352/1414/15-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 749/942/18.
48. Отже, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про те, що цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
49. Наведені в касаційній скарзі доводи відповідача про те, що спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічно-правовий, а приватноправовий характер, а тому його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів, є помилковими.
Щодо вирішення справи по суті позовних вимог
50. Перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм права при вирішенні спору стосовно правомірності рішення Сумської міської ради від 24 лютого 2016 року № 416-МР «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 », Велика Палата Верховного Суду зазначає таке.
51. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
52. Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.
53. Згідно із частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
54. Згідно із частиною шостою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. 
55. Положеннями частини сьомої вказаної статті визначено, зокрема, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови в наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. У разі якщо в місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення   зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
56. Згідно із частинами восьмою - одинадцятою статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.
57. Як установили суди попередніх інстанцій, позивач має право безоплатно набути у власність із земель комунальної власності на підставі рішення органу місцевого самоврядування земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у місті - не більше 0,10 га, до того ж він дотримався визначеної законодавством процедури виготовлення та погодження проекту землеустрою.
58. При цьому позивач отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки, замовив проектну документацію, яка була розроблена та погоджена в установленому порядку.
59. Відповідач зі свого боку не надав до судів першої та апеляційної інстанцій доказів наявності обмежень, установлених генеральним планом міста, або заборон, які б не узгоджувались із цільовим призначенням, визначеним у проекті землеустрою, щодо відведення відповідної ділянки для надання її у власність позивачу, а також наявності прав інших громадян чи юридичних осіб на відповідну земельну ділянку.
60. У зв`язку із зазначеним Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що відповідач порушив наведені норми чинного законодавства щодо розгляду та вирішення клопотання позивача шляхом прийняття відповідного рішення.
61. Водночас оскільки питання про надання позивачу земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд  вирішується відповідачем тривалий час (з 2007 року), а відмови в наданні позивачу земельної ділянки скасовувалися в судовому порядку, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про те, що належним засобом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача на найближчому пленарному засіданні чергової сесії затвердити проект землеустрою земельної ділянки з кадастровим номером 5910136600:19:006:0050 та передати її ОСОБА_1 у власність.
62. Посилання Сумської міської ради у касаційній скарзі на те, що сформована для ОСОБА_1 земельна ділянка з кадастровим номером 5910136600:19:006:0050 накладається на земельні ділянки з кадастровими номерами 5910136600:19:006:0037 та 5910136600:19:006:0035 Велика Палата Верховного Суду не бере до уваги, оскільки вказані обставини не були підставою для прийняття оскаржуваного рішення і під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій відповідач про наявність таких обставин не повідомляв. 
63. При цьому суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
64. Частиною третьою статті 3 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) установлено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
65. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
66. За правилами частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
67. Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду міста Суми від 29 січня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.   
Висновки щодо розподілу судових витрат
68. Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
69. Оскільки Велика Палата Верховного Суду не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 243, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Касаційну скаргу Сумської міської ради залишити без задоволення.
2. Рішення Зарічного районного суду міста Суми від 29 січня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                       Т. О. Анцупова        
Судді:                        Н. О. Антонюк                                                         В. С. Князєв    
                               С. В. Бакуліна                                                          Л. М. Лобойко    
                               В. В. Британчук                                                       Н. П. Лященко
                               М. І. Гриців                                                            О. Б. Прокопенко
                               Д. А. Гудима                                                          В. В. Пророк
                               В. І. Данішевська                                                   Л. І. Рогач
                               Ж. М. Єленіна                                                       О. М. Ситнік
                               О. С. Золотніков                                                    В. Ю. Уркевич
                                    О. Р. Кібенко                                                         О. Г. Яновська