УХВАЛА
23 січня 2020 року 
Київ
справа №1.380.2019.004041
адміністративне провадження №К/9901/145/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Усенко Є.А.,
суддів: Гімона М.М.,  Гусака М.Б., 
розглянув матеріали касаційної скарги Львівської митниці Державної фіскальної служби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару,
У С Т А Н О В И В :
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.09.2019, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019, позов задоволено: визнано  протиправним та скасовано рішення Львівської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості від 08.02.2019 №UA 209000/2019/000091/2.
Львівська митниця Державної фіскальної служби подала до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019, у якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом (частина третя стаття 2 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Згідно з частиною другою статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд касаційної інстанції може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: 1) Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у відповідності з таким висновком; або 2) правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції ухвалою від 12.08.2019 призначив цю справу для розгляду у порядку спрощеного провадження. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із встановлених у справі у обставин щодо надання декларантом (позивачкою у справі) документів, передбачених частинами 1,2 статті 53 Митного кодексу України, для підтвердження задекларованої за основним методом (за ціною договору) на рівні 10500,00 Євро митної вартості автомобіля марки «VOLKSWAGEN» модель «PASSAT», 2015 року виготовлення та введення в експлуатацію: рахунок-фактуру, акт про проведення огляду транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Вказані документи не містили розбіжностей чи явних ознак підробки, підтверджували здійснення розрахунку. Декларант додатково надав висновок експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 08.02.2019, яким підтверджено задекларовану митну вартість.
З врахуванням цих обставин суд першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що відповідачем не доведено наявність обставин, які б давали підстави для обґрунтованого сумніву щодо задекларованої митної вартості, а відтак і підстави для визначення митної вартості за резервним методом на рівні 14250,00 Євро.
Правильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо цього.
Висновок судів першої та апеляційної інстанцій відповідає позиції Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права до подібних правовідносин, зокрема, в постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 809/278/17.
З огляду на викладене є підстави для визнання касаційної скарги необґрунтованою та для відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтею 248, пунктом 5 частини першої, пунктом 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
У Х В А Л И В :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Львівської митниці Державної фіскальної служби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019. 
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає. 

...........................

...........................

...........................
Є.А. Усенко
М.М. Гімон 
 М.Б. Гусак ,
Судді Верховного Суду