П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/3303/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Польовий О.Л.  
Суддя-доповідач -  Боровицький О. А.   
18 лютого 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Боровицького О. А. 
суддів:  Шидловського В.Б.  Матохнюка Д.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Ліщенко Світлани Леонідівни, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якому просила:
- визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача, що полягають у неврахуванні до стажу державної служби ОСОБА_1 періоду з 08.04.1993 по 21.08.1995 та у здійсненні розрахунку розміру пенсії державного службовця без урахування заробітної плати за грудень 2017 року в сумі 28101,25 грн.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок пенсії для ОСОБА_1 , виходячи із її заробітної плати за грудень 2017 року в сумі 28101,25 грн., як особі, яка на день набуття чинності Закону України "Про державну службу" № 889 має не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 ЗУ ”Про державну службу” № 3723 та актами Кабінету міністрів України.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.11.2019 року адміністративний позов задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 08.04.1993 по 21.08.1995 року в Білогірському районному управлінні сільського господарства. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що висновок суду першої інстанції щодо врахування до стажу державної служби періоду з 08.04.1993 по 21.08.1995 року є безпідставним та не відповідає обставинам справи. Відповідач звертає увагу на те, що згідно довідки управління агропромислового та економічного розвитку Білогірської районної державної адміністрації від 30.05.2019 року №163 в управлінні відсутні первинні документи про підтвердження роботи ОСОБА_1 з 08.04.1993 по 21.08.1995 року на посаді спеціаліста першої категорії Білогірського районного управління сільського господарства. Інформація про присвоєння позивачці відповідного рангу державного службовця та прийняття присяги державного службовця відсутня. А тому, відповідач вважає, що висновок суду першої інстанції щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 08.04.1993 по 21.08.1995 року в Білогірському районному управлінні сільського господарства є помилковим та необґрунтованим.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити в частині відмови у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції, дійшовши висновку про наявність у позивача стажу державної служби понад 20 років, незважаючи на відсутність довідки про складові заробітної плати затвердженого зразка, передбаченого постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року №1-3, мав достатньо підстав для здійснення ефективного захисту прав позивача, особливо враховуючи те, що видача вищезгаданої довідки не здійснювалась саме відповідачем, який був не тільки суб`єктом владних повноважень, що не виплачує позивачу пенсію у належному розмірі, але є його колишнім роботодавцем, який таку довідку умисно не видавав з підстав заперечення наявності у позивача стажу державної служби понад 20 років.
Відповідно до п. 3 ч. 1  ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, відповідно до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0901768 від 01.03.2017 року призначена пенсія по інвалідності згідно із вимогами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з наявністю у неї ІІ групи інвалідності.
Згідно наказу №4-ос від 29.01.2018 року ОСОБА_1 була звільнена з посади начальника адміністративно-господарського відділу Білогірського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області відповідно до пункту п.6 ч.1 ст.83 Закону України "Про державну службу".
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №822/537/18 від 12.03.2018 року позовні вимоги задоволено. Суд вирішив визнати протиправною відмову №10159/02 від 05.02.2018 року Білогірського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області у переведенні ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу". Зобов`язати Білогірське об`єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області зарахувати у стаж роботи ОСОБА_1 в якості державного службовця період роботи з 08.04.1993 по 21.08.1995 року. Зобов`язати Білогірське об`єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області з 30.01.2018 здійснювати нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до частини сьомої ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723 в розмірі 60% від заробітку відповідно до довідки №882/05 від 30.01.2018 року.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2019 року у справі №822/537/18 суд вирішив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.03.2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково. Визнати протиправною відмову Білогірського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області №10159/02 від 05.02.2018 року у переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу". Зобов`язати Білогірське об`єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про переведення її з пенсії по інвалідності згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності державного службовця згідно з ст.37 ЗУ "Про державну службу".
Згідно частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Листом №1410/Л-8 від 14.06.2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивачу, що на виконання рішення суду перевело ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" з 30.01.2018 року. Пенсію обчислено з урахуванням страхового стажу 36 років 4 місяці 28 днів, в тому числі стажу державної служби 19 років 9 місяців 20 днів (по 29.01.2018). Заробітну плату враховано згідно довідок від 25.04.2019 №13913/05 про складові заробітної плати на посаді начальника адміністративно-господарського відділу Білогірського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області станом на 29.01.2018 року та №13912/05 про складові заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією, виданих головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. Розрахунок пенсії з 30.01.2018 року становить: 5300,00 грн. (посадовий оклад) + 500,00 грн. (надбавка за 6 ранг) + 2650,00 грн. (надбавка за вислугу років - 50%) + 649,71 грн. (середній розмір надбавка за інтенсивність праці) + 944,92 грн. (середній розмір премії) + 868,41 грн. (середній розмір інших виплат) = 10913,04 (заробітна плата) * 60 % = 6547,82 грн. 
Щодо врахування до стажу державної служби періоду з 08.04.1993 по 21.08.1995 року відповідач повідомив, що згідно довідки управління агропромислового та економічного розвитку Білогірської районної державної адміністрації від 30.05.2019 року №163 в управлінні відсутні первинні документи про підтвердження роботи позивача з 08.04.1993 по 21.08.1995 року на посаді спеціаліста першої категорії Білогірського районного управління сільського господарства, також відсутня інформація про присвоєння позивачу відповідного рангу державного службовця та прийняття присяги державного службовця.
Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.
Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом №889-VIII.
Відповідно до п.2 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 01.12.2016 року втратив чинність Закон №3723-XII, крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у п.10 і 12 цього розділу.
Зокрема, п.10,12 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною 1 ст. 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Водночас, за приписами ч. 9 ст. 37 Закону №3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби (…).
Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10 ст. 37 Закону №3723-XII).
Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч. 12 ст. 37 Закону № 3723-XII).
Аналогічна позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 (Пз/9901/23/18) від 13 лютого 2019 року.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не враховано до стажу державної служби позивача період з 08.04.1993 по 21.08.1995 року на посаді спеціаліста першої категорії Білогірського районного управління сільського господарства, оскільки згідно довідки управління агропромислового та економічного розвитку Білогірської районної державної адміністрації від 30.05.2019 року №163 відсутні первинні документи про підтвердження роботи позивача з 08.04.1993 по 21.08.1995 року на посаді спеціаліста першої категорії Білогірського районного управління сільського господарства.
Водночас, як вбачається з копій трудових книжок ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 18.07.1984 року та БТ-ІІ № НОМЕР_2 від 08.04.1993 року, згідно записів в яких, починаючи з дати прийняття присяги державного службовця 23.03.1994 до 01.05.2016 року (дата набрання чинності Закону України "Про державну службу" № 889-VIII), ОСОБА_1 перебувала на посадах, віднесених до сьомої-шостої категорій посад державних службовців.
Згідно із записів у трудовій книжці позивача НОМЕР_3 від 08.04.1993 року вбачається, що в період з 08.04.1993 по 21.08.1995 позивач перебувала на посаді спеціаліста першої категорії з питань вдосконалення організації оплати праці та організації селянських (фермерських) господарств Білогірського районного управління сільського господарства.
Відповідно до частин 1-2 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 року (далі - Закон №1788-XII), до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Згідно з частиною 1 статті 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
У пункті 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Таким чином, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Оскільки трудова книжка позивача, підтверджує стаж роботи, містить записи про період роботи позивача з 08.04.1993 по 21.08.1995 року на посаді спеціаліста першої категорії з питань вдосконалення організації оплати праці та організації селянських (фермерських) господарств Білогірського районного управління сільського господарства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання протиправними дій відповідача щодо неврахування до стажу державної служби ОСОБА_1 періоду з 08.04.1993 по 21.08.1995 року.
Водночас, колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції, дійшовши висновку про наявність у позивача стажу державної служби понад 20 років, незважаючи на відсутність довідки про складові заробітної плати затвердженого зразка, передбаченого постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року №1-3, мав достатньо підстав для здійснення ефективного захисту прав позивача.
Пунктом 2 постанови правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року № 1-3 затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.12.2015 року № 889-VIII "Про державну службу" пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-XII "Про державну службу", а саме: форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
Щодо довідки, колегія суддів зазначає, що вона має бути затвердженого зразка передбаченого постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017  року №1-3. В свою чергу, матеріали справи містять лист відповідь на запит №882/05 від 30.01.2018 року.
Довідку про складові заробітної плати затвердженого зразка, передбаченого постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 позивачем не надано.
А тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовна вимога щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії для позивача, виходячи із її заробітної плати за грудень 2017 року в сумі 28101,25 грн, не підлягає задоволенню.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. 
Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Отже, доводи апеляційних скарг не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.11.2019 року слід залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги Ліщенко Світлани Леонідівни, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Боровицький О. А.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Шидловський В.Б.    Матохнюк Д.Б.