ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/19485/19                                                                     Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2020 року                                                                                                                 м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Єгорової Н.М., Федотова І.В., секретаря Винокурової І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юмджи Агро» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форм «Р», «В4», - 
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а Рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.
Відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку Позивача, про що складено відповідний Акт від 04 червня 2019 року №330/26-15-14-01-03/39458102 (надалі - Акт перевірки), копія якого наявна в матеріалах справи (Т.1, а.с. 61-117).
Перевіркою встановлено порушення Позивачем пункту 44.1 статті 44, пункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, що призвело до заниження на 9449009,00 грн. суми податку на прибуток, у тому числі на 97162,00 грн. за 2016 рік та на 9351847,00 грн. за 2017 рік; пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.5, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження 2124488,00 грн. суми податку на додану вартість, у тому числі на 328007,00 грн. за грудень 2017 року, на 1442981,00 грн. за квітень 2018 року, на 246024,00 грн. за травень 2018 року, на 40464,00 грн. за червень 2018 року, на 41259,00 грн. за липень 2018 року, на 25086,00 грн. за жовтень 2018 року, на 667,00 грн. за листопад 2018 року, завищення на 2491200,00 грн. суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за грудень 2018 року.
На підставі зазначених порушень, Відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення форм «Р», «В4» від 05 липня 2019 року №№08772615140103, 08792615140103, 08782615140103, якими Позивачу збільшено на 2543155,00 грн. суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), у тому числі на 2034524,00 грн. за податковими зобов`язаннями та на 508631,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), збільшено на 14173514,00 грн. суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств, у тому числі на 9449009,00 грн. за податковими зобов`язаннями та на 4724505,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), на 2491200,00 грн. застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за грудень 2018 року відповідно.
Позивачем в порядку адміністративного оскарження подано заперечення на Акт перевірки, за результатами розгляду яких Рішенням Державної податкової служби України «Про результати розгляду скарги» від 12.09.2019 року №1636/6/99-00-09-05-01, скасовано податкове повідомлення-рішення від 05.07.2019 №08792615140103 в частині встановлених порушень по взаємовідносинах з ТОВ «Горигляди», в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення та податкові повідомлення-рішення від 05.07.2019 №№08772615140103, 08782615140103 залишено без змін, а скаргу - задоволено частково.
На підставі зазначеного Рішення, Відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 18 вересня 2019 року №00512615050103, яким збільшено на 11079645,00 грн. суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств, у тому числі на 7386430,00 грн. за податковими зобов`язаннями та на 3693215,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами),
Між Позивачем, як Покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ауріс Трейд», як Постачальником, укладено Договір поставки від 17 жовтня 2016 року № ПП-417/01/16, відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність, а Покупець прийняти і оплатити кукурудзу 3-го класу українського походження врожаю 2016 року, іменований в подальшому «Товар», насипом на умовах передбачених даним Договором.
Позивачем на підтвердження факту реального здійснення господарської операції, надано: Податкову накладну №38 від 19.10.2019, Видаткову накладну №РН-0000066 від 19.10.2016, Рахунок-фактуру №СФ-0000060 від 19.10.2016.
Також, між Позивачем, як Покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вігол-Агро», як Постачальником, укладено Договори поставки від 31.03.2017 №ПП-684/01/17, від 04.04.2017 №ПП-689/01/17, від 10.05.2017 №ПП-725/01/17, від 18.05.2017 №ПП-731/01/17, від 18.05.2017 №ПП-732/01/17 та від 31.05.2017 №ПП-747/01/17, згідно з      п. 1.1. яких Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність, а Покупець прийняти і оплатити (пшеницю 5-го та 6-го класу, пшеницю 3-го класу, кукурудзу 3-го класу, ячмінь 3-го класу, пшеницю 2-го класу) українського походження врожаю 2016 року, насипом на умовах передбачених даними Договорами.
Позивачем на підтвердження факту реального здійснення господарських операцій, надано: Податкові та Видаткові накладні.
Товар в повному обсязі поставлено автомобільним транспортом на термінал ТОВ «ЕКОЗЕРНО» та прийнято на відповідальне зберігання, що підтверджується Договором про надання послуг від 01.09.2016 №09/09, укладеним між ТОВ «ЕКОЗЕРНО», як Виконавцем, та Позивачем, як Замовником, згідно з п. 1.1. якого Виконавець зобов`язується надати Замовнику послуги з приймання, складського зберігання, відвантаження, проведення оздоровчих заходів та лабораторних досліджень зернових і олійних культур, що належать Замовнику (далі по тексту - зерно або вантаж), на зерновому складі Виконавця, що знаходиться за адресою: 73000, Україна, м Херсон, Одеська площа б (далі по тексту - Елеватор) на умовах, визначених цим Договором, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці послуги.
Прийняття Товару на зберігання підтверджується Журналом реєстрації зважування товару на автомобільних вагах (надходження), Актами здачі-приймання робіт (надання послуг).
Відповідно до ст. 1, частини першої ст. 3 та частин першої, другої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-ХІV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства; підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій; первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи; первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу. 
Відповідно до п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а)придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; не відносяться до податкового кредиту, зокрема, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.
Тобто, обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю. 
Відповідач на підтвердження відсутності факту реального здійснення господарських операцій посилається на наявність відкритих кримінальних проваджень, в яких фігурують контрагенти Позивача.
Згідно з частиною шостою ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Проте, ані вироку суду в кримінальному провадженні, ані ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення відповідних осіб від кримінальної відповідальності Відповідачем не надано.
Відповідно до частини п`ятої ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
А як зазначено в Постанові Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі №826/16304/17 за позовом Приватного підприємства «МБК» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового-рішення, факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами. Окрім того, суд також зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.
Згідно з частиною другою ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, вимоги якої Відповідачем не виконано.
На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржені Позивачем податкові повідомлення-рішення Відповідача є протиправними та підлягають скасуванню.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, за таких підстав, апеляційна скарга залишається без задоволення, а Рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишити без задоволення, а Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Постанову складено в повному обсязі 10.02.2020 року.

Головуючий суддя                                                                                                 Бабенко К.А.

Судді:                                                                                                                     Єгорова Н.М.

                                                                                                                                        Федотов І.В.