Ухвала
    
22 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 607/25112/18
провадження № 61-767ск20 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, приватного підприємства «Дружба сервіс житло 1», Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Управління державної казначейської служби України в м. Тернополі про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
 
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що угрудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення із приватного підприємства «Дружба-сервіс-житло-1» на його користь безпідставно набуті грошові кошти з урахуванням індексу інфляції у розмірі 1 435,00 грн, 3% річних за користування указаними грошовими коштами у розмірі - 17,77 грн, а разом 1 452,77 грн та про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.
 
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з приватного підприємства «Дружба сервіс житло 1» на користь ОСОБА_1 1 452,77 грн. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 1 500,00 грн завданої моральної шкоди. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
 
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2019 року в частині стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 1 500,00 грн завданої моральної шкоди скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди відмовлено. У решті рішення суду залишено без змін.
 
04 січня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року. ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру моральної шкоди та постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задовольнити у повному обсязі. 
 
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Ціна позову у справі № 607/25112/18 становить 11 452,77 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 607/25112/18 є малозначною у силу вимог закону. 
 
ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що справа є малозначною, але касаційна скарга має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки висновки апеляційного суду суперечать висновкам Верховного Суду, викладеному у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 489/515/17 та правовому висновку Верховного Суду України у справі № 6-99цс17, а також суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові та Харківський апеляційний адміністративний суд у постанові від 19 квітня 2018 року у справі № 818/1653/17 неоднаково застосували норми матеріального права. Проте ОСОБА_1 з урахуванням обставин справи, не обґрунтовує, чому саме касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
 
ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що справа є малозначною, але має для нього виняткове значення, оскільки апеляційний суд, застосувавши «касаційний фільтр», при цьому, неправильно застосувавши норми матеріального та процесуального права, порушив право позивача на судовий розгляд. Проте ОСОБА_1 не обґрунтовує, в чому проявляється виняткове значення для нього цієї справи. 
 
Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для  ОСОБА_1 .
 
Посилання у касаційній скарзі на те, що апеляційний суд помилково відніс справу до категорії малозначних, оскільки, на думку ОСОБА_1 , спори між державою та громадянином незалежно від ціни позову не можуть належати до категорії малозначних справ є необґрунтованим. На підставі вимог пункту 1 частини шостої, частини дев`ятої статті 19 ЦПК України справа № 607/25112/18 є малозначною у силу вимог закону.
 
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Таким чином, оскаржене рішення ухвалено у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, приватного підприємства «Дружба сервіс житло 1», Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Управління державної казначейської служби України в м. Тернополі про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                    В. І. Крат