УХВАЛА
20 січня 2020 року
м. Київ
справа №607/19867/18
провадження №51-198 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                      ОСОБА_1 ,
суддів                                 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчивши матеріали касаційної скарги представника потерпілої                              ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2019 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду  від 27 листопада 2019 року щодо засудженої ОСОБА_6 ,
встановив:
У касаційній скарзі представник потерпілої порушує питання про перегляд зазначених судових рішень та їх скасування судом касаційної інстанції на підставі, передбаченій  п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК касаційний суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог вказаної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
Проте наведених положень процесуального закону ОСОБА_5 не дотримано. Зокрема, покликаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженої ОСОБА_6 внаслідок м`якості, останній не наводить у скарзі обґрунтувань у чому саме полягає явна несправедливість заходу примусу,  з урахуванням положень ст. 414 КПК.
Також, адвокат не вказує й конкретних порушень закону, які на його думку,  були допущені апеляційним судом при апеляційній перевірці вироку (за аналогічними доводами сторони захисту) зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК, а відтак, й немає обґрунтування незаконності ухвали цього суду.
Окрім того, касаційна скарга має містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції за наслідками касаційного перегляду судового рішення. 
Такі вимоги мають узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Однак представник потерпілої просить скасувати оскаржувані судові рішення та постановити новий вирок, що суперечить вимогам даної норми.
Також, усупереч вимог ч. 4 ст. 427 КПК не долучено до касаційної скарги адвоката ОСОБА_5 документів, що підтверджують його повноваження, як того вимагають положення  статей 50, 58 цього Кодексу.
Наявність вказаних недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження  у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд,
постановив:
Касаційну скаргу представника потерпілої  ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2019 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду  від 27 листопада 2019 року щодо засудженої ОСОБА_6  залишити без руху і надати йому строк для усунення недоліків упродовж семи днів із дня отримання копії даної ухвали.
Роз`яснити останньому, що у разі неусунення недоліків в установлений строк скарга буде повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
ОСОБА_1                            ОСОБА_3                           ОСОБА_2