ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.03.2020 року          м.Дніпро         Справа №  908/2158/19
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач)
суддів: Чередка А.Є., Паруснікова Ю.Б., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства «Комерційно-виробничий центр «Меркурій» на рішення Господарського суду Запорізької області від 28.10.2019 (повний текст рішення складено 04.11.2019 року, суддя Боєва О.С.) у справі №908/2158/19
за позовом: Концерну "Міські теплові мережі", код ЄДРПОУ 32121458 (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137; фактична адреса: 69059, м. Запоріжжя, вул. Парамонова, буд. 15-В)
до відповідача: Приватного підприємства "Комерційно-виробничий центр "Меркурій", код ЄДРПОУ 13615157 (юридична адреса: 69002, м. Запоріжжя, вул. Перша ливарна (колишня - Червонрогвардійська), буд. 46)
про стягнення суми 52 209, 93 грн.
                                                            ВСТАНОВИВ:
1.Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.
До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Концерну "Міські теплові мережі" до відповідача: Приватного підприємства "Комерційно-виробничий центр "Меркурій" про стягнення суми  44 719,43 грн. основного боргу, суми 2924,97 грн. пені, суми 3 313,05 грн. інфляційних збитків, суми 1 252,48 грн. - 3% річних.
Позовна зава обґрунтована тим, що 01.09.2006 між Концерном "Міські теплові мережі" та ПП "Комерційно-виробничий центр "Меркурій" був укладений договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 501432. На виконання умов договору, позивач в період з жовтня 2017 року по квітень 2019 року відпустив відповідачу теплову енергію на загальну суму 44 719,43 грн. Однак відповідач свої зобов`язання щодо оплати послуг не виконав, заборгованість відповідача складає 44 719,43 грн. Крім того, позивачем відповідно до п. 7.2.8. договору нараховано відповідачу пеню в розмірі 2 924,97 грн., а також в порядку ст. 625 ЦК України інфляційні витрати в розмірі 3313,05 грн. та 3% річних в розмірі 1 252,48 грн. Позов обґрунтовано умовами договору, ст.ст. 11, 15, 16, 509, 526, 530, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 193, 232, 276 ГК України, Законом України "Про теплопостачання", "Правилами користування тепловою енергією", затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 за № 1198.  
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 28.10.2019 у справі №908/2158/19 позов задоволено. 
Стягнуто з Приватного підприємства "Комерційно-виробничий центр "Меркурій", код ЄДРПОУ 13615157 на користь Концерну "Міські теплові мережі", код ЄДРПОУ 32121458 суму 44  719, 43 грн основного боргу, суму           2  924, 05 грн інфляційних витрат, суму 1  252, 48 грн - 3% річних, суму                   1 921, 00 грн витрат зі сплати судового збору.
Рішення обґрунтовано тим, що відповідачем факт порушення грошових зобов`язань за договором не спростований, доказів, які б свідчити про належне виконання ним своїх договірних зобов`язань не надано. Заперечення, викладені ним у відзиві є безпідставними та спростовуються наданими позивачем доказами, в тому числі доданими до відповіді на відзив копіями ліцензій на виробництво та транспортування теплової енергії, та вищевикладеними висновками суду. 
Суд першої інстанції дійшов висновку, що заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію, яка становить 44 719,43 грн., підтверджується матеріалами справи.
Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 44 719,43 грн. заборгованості за відпущену теплову енергію є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача суми 2 924,97 грн. пені, нарахованої за загальний період з 25.12.2018 по 20.07.2019 року (на заборгованість за листопад 2018 - квітень 2019).  
Судом першої інстанції перевірено правильність нарахування пені та встановлено, що розрахунок здійснений правильно, заявлена до стягнення сума пені є обґрунтованою і тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача суми 3% річних за загальний період з 25.11.2017 по 20.07.2019 в розмірі 1 252,48 грн., а також суми втрат від інфляції за загальний період: грудень 2017 - березень 2019 в розмірі 3 313,05 грн.
Судом перевірено правильність нарахування 3 % річних та інфляційних втрат та встановлено, що розрахунки здійснені правильно, заявлені до стягнення 3 % річних та інфляційних втрат є правомірними та такими, що підлягають задоволенню в заявленому позивачем розмірі.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
2.Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.
Не погодившись з рішенням Господарського суду Запорізької області від 28.10.2019 у справі №908/2158/19, до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернулось Приватне підприємство «Комерційно-виробничий центр «Меркурій», в якій просить повністю скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 28.10.2019 у справі № 922/850/18 і ухвалити нове рішення у частині відмови стягнення з ПП «КВЦ «Меркурій» 44 719, 43 грн основного боргу, суму 2  924, 97 грн пені, суму 3  313, 05 грн інфляційних витрат, суму 1252, 48 грн - 3% річних, суму 1921, 00 грн витрат зі сплати судового збору.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рахунки та акти приймання- передачі теплової енергії за інші місяці вказаного періоду позивач з власної ініціативи направляв поштою, про що свідчать реєстри на відправку рахунків та актів за відповідні місяці зі списками згрупованих поштових відправлень листів з відбитками поштових штемпелів та фіскальних чеків відділення зв`язку до них, копії яких містяться в матеріалах справи. Але фактично ПП «КВЦ «Меркурій» рахунки та акти приймання - передачі теплової енергії, які були направлені позивачем поштовими відправленнями - не отримувало.
Скаржник зазначає, що копії реєстрів позивача на відправку рахунків оформлені не належним чином.
Скаржник зазначає, що у приміщенні, розташованому за адресою:                  м. Запоріжжя, вул. Космічна, 122 відсутні батареї. В опалювальний період дане приміщення обігрівається електроприладами. Загрози руйнування конструкції будинку даний факт не несе. Претензій від сусідів немає, забезпечена безперебійна робота інженерного обладнання будинку.
3.Узагальнені доводи інших учасників справи.
Позивач надав  відзив на апеляційну скаргу, у якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, погоджуючись з висновками суду першої інстанції.
4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.12.2019 року, у складі колегії суддів головуючого судді Білецької Л.М. (доповідач), суддів Паруснікова Ю.Б., Чередка А.Є. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Комерційно-виробничий центр «Меркурій» на рішення Господарського суду Запорізької області від 28.10.2019 у справі №908/2158/19 в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Запорізької області від 28.10.2019 у справі №908/2158/19 слід залишити без змін з огляду на наступне.
5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.
01.10.2006 між Концерном "Міські теплові мережі" (Теплопостачальна організація, позивач у справі) та Приватним підприємством "Комерційно-виробничий центр "Меркурій" (Споживач, відповідач у справі) був укладений договір № 501432 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, відповідно до умов якого Теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами (п.1.1). В подальшому до договору укладалися додаткові угоди.  
Відповідно до додатку № 1а до договору, останній укладався для постачання теплової енергії на об`єкт Споживача - крамниця за адресою: вул. Космічна, 122 у м. Запоріжжя, який згідно з реєстраційним посвідченням на об`єкт нерухомого майна, виданого 20.09.1999, належить відповідачу - юридичній особі на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 17.09.1999.   
Пунктом 6.2 договору сторони узгодили, що розрахунковим періодом є календарний місяць. 
Згідно з п. 6.3 договору оплата за теплову енергію проводиться шляхом перерахування грошових коштів у розрахунковому періоді на поточний рахунок теплопостачальної організації. Остаточні розрахунки за відпущену у розрахунковому періоді теплову енергію здійснюються споживачем на підставі акту приймання-передачі теплової енергії у термін до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим.
Пунктом 6.6 договору встановлено, що споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від Теплопостачальної організації документи: рахунок-фактуру; акт приймання-передачі теплової енергії; податкову накладну (платникам ПДВ); акт звіряння розрахунків (за вимогою Споживача).
Згідно з п. 6.6.1 договору отриманий Акт приймання-передачі теплової енергії Споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу Теплопостачальної організації на протязі п`яти днів з дати отримання. Датою отримання акту вважається: 
-          при отриманні нарочним - дата вручення представнику споживача; 
-          при направленні рекомендованим листом - дата, зазначена у відбитку поштового штемпеля на документі, що зроблений поштовим відділенням та підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту - 3 дні, по області - 5 днів, по Україні - 7 днів).
Відповідно до п. 6.6.2 договору в разі наявності заперечень щодо даних, зазначених в Акті, споживач зобов`язаний надати теплопостачальній організації нормативно обґрунтовані письмові заперечення до даного акту з додаванням відповідних документів та погодити з теплопостачальною організацією всі розбіжності у встановлений пунктом 6.6.1. договору строк. У разі неотримання Акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні у встановлений договором термін, акт підписується теплопостачальною з позначенням про відмову у підписанні його споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період.
Відповідно до п.п. 10.1, 10.4 договір набуває чинності з 01 вересня 2006 і діє до 01 вересня 2007. Договір вважається продовженим на кожний наступний рік від дати, вказаної у п. 10.1, якщо не відбулася ні одна із обставин, вказаних у п. 10.2 договору, а саме: взаємна згода сторін про його припинення; прийняття відповідного рішення господарським судом; ліквідації однієї із сторін. 
Доказів припинення дії договору у зв`язку із настанням зазначених обставин суду не надано, отже договір був пролонгований до 01 вересня 2019. 
Періоди постачання теплової енергії визначилася згідно з рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2017-2018 та 2018-1019 років у місті Запоріжжя.      
Як свідчать матеріали справи, позивач у період з жовтня 2017 року по квітень 2018 та з листопада 2018 по квітень 2019 на підставі договору № 501432 від 01.09.2006 відпустив відповідачу теплову енергію на загальну суму 44 719,43 грн., про що свідчать акти приймання-передачі теплової енергії за вказаний період.
Розрахункові документи (рахунки та акти) за жовтень, грудень 2017, січень, березень, листопад 2018 отримувалися відповідачем під розпис згідно з реєстрами про вручення. Рахунки та акти приймання-передачі теплової енергії за інші місяці вказаного періоду позивач з власної ініціативи направляв поштою, про що свідчать реєстри на відправку рахунків та актів за відповідні місяці зі списками згрупованих поштових відправлень листів з відбитками поштових штемпелів та фіскальних чеків відділення зв`язку до них, копії яких містяться в матеріалах справи. Розрахункові документи направлялися на юридичну адресу ПП "КВЦ Меркурій", вказану у договорі, а саме: 69002, м. Запоріжжя, вул. Перша ливарна (колишня назва - Червоногвардійська), 46.  
Як зазначив позивач, акти приймання-передачі за вищевказані періоди споживачем підписані не були, жодних заперечень щодо них відповідачем не надано. У зв`язку із зазначеним, вказані акти приймання-передачі були оформлені позивачем у відповідності до вимог п. 6.6.2 договору та є підставою для проведення остаточних розрахунків згідно з п. 6.3 договору.
У зв`язку з відсутністю надходжень оплати, позивачем на адресу ПП КВЦ "Меркурій" направлялася, зокрема, вимога від 24.07.2019 № 826/1/06 щодо погашення заборгованості за теплову енергію за договором № 501432 від 01.09.2006 в розмірі 44 719,43 грн., яка залишилася без відповіді та задоволення. 
Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, оплату за спожиту теплову енергію в строки визначені договором не здійснив, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем, яка складає 44 719,43 грн., та заявлена останнім до стягнення.
6. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.
Статтями 11, 509 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.
Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Зі змісту ст.ст. 13, 14, 526 ЦК України слідує, що цивільні права і обов`язки здійснюються та виконуються у межах, наданих договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, не допускається зловживання правами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.   
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України). 
Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч.1 ст.275, ч.6 ст.276 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.
Відповідно до ст.19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до змісту ст. 24 зазначеного Закону основними обов`язками споживача теплової енергії є: додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів.
В пункті п. 3.2.6 укладеного сторонами договору встановлено, що Споживач зобов`язаний виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.
Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем порушено грошові зобов`язання за договором № 501432 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді.
7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 4.7. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018  № 312, оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі:
1) планових платежів з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку;
2) попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку;
3) оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку.
За наявності відповідного устаткування проведення оплати може бути реалізоване із застосуванням картки попередньої оплати.
Так, сторонами укладено договір № 501432 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, розділом 6 якого врегульовано питання розрахунків за теплову енергію.
Доказів припинення дії договору колегії суддів не надано, отже договір був пролонгований до 01 вересня 2019 року.
В порушення вимог п. 6.3 скаржником не проведено оплату за відпущену електричну енергію.
Довід скаржника про те, що фактично ПП «КВЦ «Меркурій» рахунки та акти приймання - передачі теплової енергії, які були направлені позивачем поштовими відправленнями - не отримувало, відхиляється колегією суддів з огляду на те, що акти приймання-передачі були оформлені позивачем у відповідності до вимог п. 6.6.2 договору та направлені за адресою зазначеною у договорі.
Розрахункові документи (рахунки та акти) за жовтень, грудень 2017, січень, березень, листопад 2018 отримувалися відповідачем під розпис згідно з реєстрами про вручення. Рахунки та акти приймання-передачі теплової енергії за інші місяці вказаного періоду позивач з власної ініціативи направляв поштою, про що свідчать реєстри на відправку рахунків та актів за відповідні місяці зі списками згрупованих поштових відправлень листів з відбитками поштових штемпелів та фіскальних чеків відділення зв`язку до них, копії яких містяться в матеріалах справи. Розрахункові документи направлялися на юридичну адресу ПП "КВЦ Меркурій", вказану у договорі, а саме: 69002, м. Запоріжжя, вул. Перша ливарна (колишня назва - Червоногвардійська), 46.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Довід скаржника про те, що копії реєстрів позивача на відправку рахунків оформлені не належним чином відхиляється колегією суддів з огляду на те, що скаржником не конкретизовано, що саме оформлено не належним чином.
Довід скаржника про те, що ПП «КВЦ «Меркурій» послуги з відпуску теплової енергії фактично взагалі не отримує, відхиляється колегією суддів з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Таким чином, колегія суддів вважає, що скаржником не доведено те, що у приміщенні, розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 122 відсутні батареї належними доказами у відповідності до вимог чинного законодавства.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим.
8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права і інтереси особи за захистом яких вона звернулась до суду.
Порушено право Концерну "Міські теплові мережі" (Теплопостачальна організація, позивач у справі) на отримання оплати за відпущену теплову енергію в гарячій воді Споживачу за договором № 501432 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді.
9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Колегія суддів приходить до висновку, що рішення Господарського суду Запорізької області від 28.10.2019 у справі №908/2158/19 винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що в силу ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, оскаржуваного рішення - без змін.
10. Судові витрати.
Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Комерційно-виробничий центр «Меркурій» на рішення Господарського суду Запорізької області від 28.10.2019 у справі №908/2158/19 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 28.10.2019 у справі №908/2158/19 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню, крім випадків зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст складено 02.03.2020 року.
Головуючий суддя                                                            Л.М. Білецька

Судді                                                                                          Ю.Б. Парусніков

                                                                                                    А.Є. Чередко