П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/10373/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко А.В.  
Суддя-доповідач -  Курко О. П.   

04 лютого 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Курка О. П. 
суддів:  Білої Л.М.  Гонтарука В. М. ,  

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2019 року  (м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2019 року позов задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано п.13 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №65 від 24.05.2019, про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому при первинному огляді 3 групи інвалідності, з 22.03.2019, внаслідок травми, поранення, пов`язаних із захистом Батьківщини; зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому при первинному огляді 3 групи інвалідності, внаслідок травми,  поранення, пов`язаних із захистом Батьківщини у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення 3 групи інвалідності - 22.03.2019, з урахуванням проведених виплат.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.  
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так, відповідачем зазначено, що оскільки позивачу інвалідність третьої групи встановлена 22.03.2019, тобто більше ніж через два роки з часу встановлення йому ступеня втрати працездатності, тому рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги є правомірним та відповідає положенням чинного законодавства. 
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.     
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської областей, що сторонами не заперечується. 
Під час виконання обов`язків військової служби із захисту Батьківщини в ході проведення бою ОСОБА_1 отримав вогнепальні поранення, що підтверджується довідкою військової частини польова пошта НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 04.08.2014 за №1176 (а.с. 17).
Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №351 від 01.02.2016 встановлено, що травма, поранення, захворювання позивача пов`язані із захистом Батьківщини (а.с. 18).
Згідно довідки медико-соціальної експертної комісії  серія 12ААА №015127 від 04.03.2016 ОСОБА_1  встановлено з 01.02.2016 ступінь втрати професійної працездатності 15% без встановлення інвалідності (а.с.21).
У зв`язку з визначенням ступеню втрати професійної працездатності позивачу виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 14469 грн, що сторонами не заперечується.
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №548194 від 25.03.2019 позивачу, за результатами первинного огляду, встановлено третю групу інвалідності з 22.03.2019, внаслідок травми, поранення пов`язаних із захистом Батьківщини (а.с.22).
28 березня 2019 року позивач звернувся із заявою до військової частини НОМЕР_2 з проханням  виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності внаслідок травми, поранення, пов`язаних із захистом Батьківщини (а.с.23).
За результатами розгляду поданих документів, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення від 24.05.2019 №65, оформлене протоколом засідання комісії, відповідно до п.13 якого позивачу відмовлено у призначені одноразової грошової допомоги з тих підстав, що група інвалідності встановлена понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності із посиланням на пункт 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Також зазначено, що ступінь втрати здоров`я визначається у відсотках втрати працездатності (групи інвалідності), ураховуючи, що між первинною втратою працездатності, яка визначалася у відсотках та втратою працездатності у вигляді встановлення третьої групи інвалідності пройшов термін понад 2 роки, а тому немає підстав для призначення одноразової грошової допомоги (а.с.25).
Позивач, вважаючи, що він має право на отримання та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому третьої групи інвалідності внаслідок травми, поранення пов`язаних із захистом Батьківщини, звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що п.13 рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №65 від 24.05.2019 є протиправним.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим   Законом   мають право на її отримання.
Пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до ч. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого   законом   для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого   законом   для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого   законом   для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2   статті 16 цього Закону).
Частиною 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII встановлено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Постанова № 975), яка набрала чинності 24.01.2014.
Згідно п. 8 Постанови № 975, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Пунктом 3 Постанови № 975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Як вже зазначалось вище, ОСОБА_1 з 22.03.2019 встановлено третю групу інвалідності внаслідок травми, поранення, пов`язаних із захистом Батьківщини. Водночас до цього, а саме 04.03.2016, позивачу було визначено ступінь втрати професійної працездатності 15% без встановлення інвалідності.
При цьому, на момент первинного встановлення позивачу часткової втрати працездатності - 04.03.2016 зазначені вище Закон № 2011-ХІІ та Постанова №975 не містили норми, яка б встановлювала строк реалізації права на одноразову грошову допомогу при подальшому встановленні особі інвалідності за наслідками повторного медичного огляду.
Відтак, оскільки позивачу встановлена ІІІ група інвалідності у зв`язку з травмою, пораненням, захворюванням, пов`язаним з захистом Батьківщини з 22.03.2019 вперше при первинному огляді, то обмеження передбачене п.8 Порядку № 975 та ст. 16-3 Закону № 2011-XII не застосовується.   
Разом з тим, Закон України від 06.12.2016 №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким було доповнено ч.4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" абзацом 2, відповідно до якого у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний  термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку зі змінами, що відбулися, не здійснюється, набрав чинності з 01 січня 2017 року.
Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у частині першій  статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той  закон  або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
В силу  статті 58 Конституції України, норма  Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яка набрала чинності 1 січня 2017 року, на спірні правовідносини не розповсюджується. Застосування даної норми стосовно позивача можливе лише у разі повторної зміни (встановлення) групи інвалідності з 24.09.2018 і саме з цього моменту слід відраховувати дворічний строк.
Стаття 16-3 Закону №2011-ХІІ у редакції до 01.01.2017 не містила часових обмежень на виплату одноразової грошової допомоги у разі, якщо після призначення первинної групи інвалідності (меншого відсотку втрати працездатності) особі було встановлено вищу групу інвалідності (більшого відсотку втрати працездатності), зокрема після двох років з часу первинного встановлення інвалідності чи ступеня втрати працездатності.
Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави зробити висновок, що у разі встановлення військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у них виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується їм з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги. Оскільки, на момент виникнення спірних правовідносин, строків реалізації права на одноразову грошову допомогу законодавством передбачено не було, то позивач має право на отримання вказаної допомоги без обмеження дворічним терміном після первинного встановлення групи інвалідності.
Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 30.09.2019 у справі №825/1380/18.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що п.13 рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №65 від 24.05.2019 є протиправним.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.   
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  04 лютого 2020 року.

Головуючий	 	 	Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Біла Л.М.    Гонтарук В. М.