Справа № 127/26552/19
Провадження № 22-ц/801/253/2020
Категорія: 39
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року	Справа № 127/26552/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Градо строй» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2019 року, ухвалене суддею Федчишеним С.А. в м. Вінниці, повне рішення складено 19 листопада 2019 року, в цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Градо строй» про стягнення пені за порушення терміну введення об`єкта будівництва в експлуатацію,
встановив:
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з ТОВ «Градо строй» на його користь пеню за порушення виконання зобов`язання по договору купівлі-продажу майнових прав №117 від 14.03.2018 за період з 01.01.2019 по 20.09.2019 включно в розмірі 62 494 грн 55 коп, а також судовий збір.
Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно з довідкою про розрахунок по договору купівлі-продажу майнових прав № 117 від 25 серпня 2016 року ОСОБА_2 профінансовано об`єкт договору (квартиру загальною площею 57 кв.м по АДРЕСА_1 ) станом на 25 серпня 2016 року в сумі 460 000 гривень. Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 14.03.2018 переведено всі майнові права по договору № 117 на ОСОБА_1 . Таким чином зазначає, що ним придбано майнові права на об`єкт нерухомості, що визначений у Специфікації - Додаток № 1 до договору. 
Відповідно до Специфікації - Додаток № 1 до договору, введення в експлуатацію об`єкту будівництва встановлено на четвертий квартал 2018 року. Однак, станом на 20.09.2019 зазначений у договорі об`єкт будівництва в експлуатацію не введений та будь-яких повідомлень до позивача як покупця про виникнення обставин непереборної сили не надходило. 
Відповідачем порушено строки введення об`єкта будівництва в експлуатацію, так як четвертий квартал 2018 закінчився 31 грудня 2018 року. Починаючи з 01 січня 2019 року у відповідача виник обов`язок сплатити йому пеню в розмірі облікової ставки НБУ від вартості майнових прав за цим договором за кожен день прострочення, що станом на 23.07.2019 включно становить 204 календарних дні. Розмір пені, враховуючи п. 6.3. договору, за розміром майнових прав у сумі 460 000 гривень з 01.01.2019 по 23.07.2019 становить 45 684,93 гривень. 
У зв`язку із зміною характеристик об`єкта будівництва ним відповідно до додаткової угоди від 24.07.2019 було дофінансовано предмет договору на суму 151 716 гривень. Грошові зобов`язання як покупця перед продавцем виконано у повному обсязі, заборгованості немає. Вартість майнових прав позивача на об`єкт нерухомості збільшилась і складає 611 716 гривень. Внаслідок чого, розмір пені, враховуючи п. 6.3. договору, за розміром майнових прав у сумі 611 716 гривень з 24.07.2019 по 20.09.2019 включно становить 16 809,62 гривень. Разом розмір пені в період з 01.01.2019 по 20.09.2019 становить 62 494, 55 гривні. 
26.08.2019 позивачем направлялась на адресу відповідача цінним листом з описом вкладення письмова претензія з вимогою сплатити пеню, яку відповідачем отримано 30.08.2019, однак, вона залишена відповідачем без відповіді. 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2019 року позов задоволено.
Стягнуто з ТОВ «Градо строй» на користь ОСОБА_1 пеню за порушення виконання зобов`язання по договору купівлі - продажу майнових прав №117 від 14.03.2018 за період з 01.01.2019 по 20.09.2019 включно в розмірі 62 494,55 гривень.
Стягнуто з ТОВ «Градо строй» на користь ОСОБА_1 768,40 гривень у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 7 000,00 гривень у відшкодування витрат на правову допомогу.
Не погодившись із вказаним рішенням, ТОВ «Градо строй» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному у обсязі.
Скарга мотивована тим, що судом невірно застосовано норми матеріального права щодо можливості стягнення пені у негрошових зобов`язаннях; судом не враховано практику Верховного Суду України з приводу того, що зобов`язання, пов`язані з будівництвом та переданням збудованого об`єкта, а також поверненням коштів, отриманих як передоплата, не є грошовими.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. 
Встановлено, що ОСОБА_2 станом на 25 серпня 2016 року було профінансовано об`єкт договору (квартира загальною площею 57 кв.м, 6-й поверх, по АДРЕСА_1 ) в сумі 460 000,00 гривень, що підтверджується довідкою про розрахунок по договору № 117 від 25 серпня 2016 року (а.с.16).
Згідно заяви ОСОБА_2 від 14.03.2018, всі майнові права по укладеному ним 25 серпня 2016 року договору № 117 переведено на ОСОБА_1 (а.с.17).
14 березня 2018 року між ОСОБА_1 (покупець) та ТОВ «Градо строй» (продавець) укладено договір купівлі-продажу майнових прав №117 (а.с.8-12).
За умовами п. 2.1. договору продавець продав, а покупець придбав майнові права на Об`єкт нерухомості детальна характеристика якого встановлена у Специфікації - Додаток № 1, що є невід`ємною частиною даного договору, а саме: АДРЕСА_1 , загальна площа 57, 00 кв.м.
Згідно з п. 4.1. договору вартість майнових прав на об`єкт нерухомості за даним договором визначена у Специфікації - Додаток № 1 до договору, який є його невід`ємною частиною, в національній валюті України (гривня) та становить 460 000 гривень в (а.с.15).
Відповідно до додаткової угоди від 24.07.2019 до договору купівлі-продажу майнових прав № 117 від 14.03.2018 та акту прийому передачі грошових коштів за вказаним договором від 24.07.2019, ОСОБА_1 було дофінансовано предмет договору на суму 151 716 гривень, у зв`язку із зміною характеристик об`єкта будівництва, а саме: секція № ІІ, поверх № 5 , номер квартири НОМЕР_1 , загальна площа якої становить 75,8 кв.м. (а.с.18,19).
Вартість майнових прав ОСОБА_1 на об`єкт нерухомості збільшилась та з 24.07.2019 складає 611 716 гривень. 
Згідно з п. 4 згаданої додаткової угоди від 24.07.2019 грошові зобов`язання позивача (покупця) перед відповідачем (продавцем) виконано у повному обсязі, заборгованості немає.
Відповідно до Специфікації - Додаток № 1 до договору купівлі-продажу майнових прав № 117 від 14.03.2018 введення в експлуатацію об`єкту будівництва встановлено на четвертий квартал 2018 року.
Однак, в порушення умов договору, станом на кінець четвертого кварталу 2018 року та на момент розгляду даної справи судом по суті відповідач не ввів об`єкт будівництва в експлуатацію.
Так, у пункті 6.3. договору сторони визначили, що у випадку, якщо з вини продавця, з урахуванням п. 2.9. цього договору, порушено термін введення об`єкту будівництва в експлуатацію, продавець зобов`язаний сплатити на користь покупця пеню у розмірі облікової ставки НБУ від вартості майнових прав за цим договором за кожен день прострочення.
Згідно з п. 2.9. договору, термін введення об`єкту будівництва в експлуатацію встановлений у Специфікації - Додатку № 1, що є невід`ємною частиною цього договору. Термін введення об`єкту будівництва може бути перенесено на строк, що не перевищує 90 (дев`яносто) календарних днів у разі виникнення обставин непереборної сили передбачених п. 10.1 договору, за умови обов`язкового повідомлення про це покупця. Таке перенесення не вважається порушенням продавцем умов цього договору.
Про виникнення обставин непереборної сили, від яких залежала б здача в експлуатацію об`єкту нерухомості в строк, відповідачем не повідомлялось.
Задовольняючи позов суд першої інстанції прийшов до висновку, що право позивача порушено невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, тому підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача пені за порушення виконання зобов`язання по договору купівлі-продажу майнових прав.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком з огляду на наступне.
Між ОСОБА_1 та ТОВ «Градо строй» 14 березня 2018 року укладено договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості.
Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ч. 2 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У специфікації - Додаток №1 до договору зазначено, що строк введення об`єкта будівництва в експлуатацію - четвертий квартал 2018 року.
Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 663 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
За змістом статті 526 ЦК України, належне виконання зобов`язання - це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
У ч. 1 ст. 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Встановлені обставини у справі, в тому числі умови договору купівлі-продажу майнових прав, відповідають згаданим нормам права.
Пунктом 6.3. договору купівлі-продажу майнових прав №117 передбачено, що за порушення терміну введення об`єкта будівництва в експлуатацію продавець зобов`язаний сплатити на користь покупця пеню у розмірі облікової ставки НБУ від вартості майнових прав за кожен день прострочення.
Оскільки відповідачем в порушення вимог договору не введено об`єкт будівництва в експлуатацію у встановлений договором строк, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про порушення відповідачем своїх зобов`язань, а отже, про наявність підстав для стягнення з відповідача пені, передбаченої договором.
Розмір пені позивачем розраховано за формулою: вартість майнових прав х розмір облікової ставки НБУ (%) / 100% / 365 днів х кількість днів.
Вартість майнових прав до 23.07.2019 становила 460 000 грн, а з 24.07.2019 - 611 716 грн.
Згідно наданого позивачем розрахунку розмір пені з 01.01.2019 по 23.07.2019 становить 45 684,93 грн та з 24.07.2019 по 20.09.2019 становить 16 809,62 грн, а за період з 01.01.2019 по 20.09.2019 в загальному становить 62 494,55 грн.
Вказаний розрахунок та розмір пені відповідачем не спростовано та в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржувалося, а тому апеляційним судом у відповідності до ст. 367 ЦПК України не переглядається.
В апеляційній скарзі ТОВ «Градо строй», посилаючись на ч. 3 ст. 549 ЦК України зазначає, що пеня, як різновид неустойки, підлягає нарахуванню та стягненню виключно за порушення грошового зобов`язання.
При цьому, не беруться до уваги посилання апелянта на постанову ВСУ від 25.06.2014 №6-25цс14 в якій міститься висновок, що зобов`язання, пов`язані з будівництвом та переданням збудованого об`єкта, а також поверненням коштів, отриманих як передоплата, не є грошовими.
По-перше, частина 5 статті 411 ЦПК України, як стверджує апелянт, в даному випадку не може застосовуватися, адже висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду тієї самої справи, рішення у якій скасовано.
У даному випадку, справа в касаційному порядку не переглядалася та на новий розгляд до суду апеляційної інстанції не направлялася.
По-друге, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі 686/21962/15-ц висловлено правову позицію, згідно з якою грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.
Така ж позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 4 лютого 2014 року у справі №3-1гс14, де зазначено, що  грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, у тому числі, із правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.
Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу грошима, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобов 'язанням.
Апеляційний суд звертає увагу, що позивачем до відзиву на апеляційну скаргу додано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02.12.2019, яке набрало законної сили 03.01.2020, ухвалене в цивільній справі за позовом ТОВ «Градо строй» до ОСОБА_1 про визнання недійсними окремих пунктів договору. Вказаним рішенням відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Градо строй» про визнання недійсним п.6.3 договору купівлі-продажу майнових прав №117 від 14.03.2018 щодо сплати пені за порушення терміну введення об`єкта в експлуатацію, у зв`язку з тим, що сторони на власний розсуд встановили даний вид забезпечення виконання зобов`язання, який не суперечить вимогам закону. 
Зазначаючи в апеляційній скарзі про необхідність скасування рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу, апелянт при цьому не наводить мотивів, з яких підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції в цій частині.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не є такими, що мають наслідком скасування рішення суду.
Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,
постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Градо строй» залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко