Справа № 464/486/18                                Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П. 
Провадження № 22-ц/811/2542/19                        Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б. 
Категорія:44

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        10 лютого 2020 року                                                         м. Львів

Справа № 464/486/18
Провадження № 22-ц/811/2542/19           
Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:
головуючого Струс Л.Б.,
суддів Левика Я.А., Шандри М.М.
розглянув апеляційні скарги Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради та Львівського комунального підприємства «Житловик-С» в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін
на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 20 червня 2019 року у складі судді Рудаков І.П. 

у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Житловик-С» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди,-
ВСТАНОВИВ: 

ЛКП «Житловик-С» звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у якому просить відшкодувати в солідарно з останніх матеріальну шкоду у розмірі 43047,25 грн; вирішити питання судових витрат.
Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду оскаржила Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради, подавши апеляційну скаргу. 
Вважає рішення суду необґрунтованим.
Зазначає, що житловий будинок АДРЕСА_1 передано на баланс ЛКП «Житловик – С» на підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 22 січня 2013 року №37.
02 листопада 2015 року комісією проведено візуальне обстеження горища та покрівлі будинку АДРЕСА_1 , якою встановлено часткове демонтування конструкції даху і покриття металевої покрівлі, на місці якого встановлено тимчасове з поліетиленової плівки, демонтовано частину димаря. З метою збереження будинку-пам`ятки архітектури ЛКП «Житловик-С» відновлено частину димовентиляційного каналу та проведено покриття частини демонтованої покрівлі. 
Рішенням Сихівського районного суду м. Львова у справі від 20 січня 2016 року № 464/9299/14-ц розпорядження голови Сихівської районної адміністрації ЛМР №381 «Про погодження збору вихідних даних на реконструкцію квартири АДРЕСА_2 з надбудовою частини горища» визнано незаконним і скасовано, та зобов`язано відповідачів привести горище до попереднього стану, який існував до здійснення реконструкції. З огляду на зазначене, вважає вимоги ЛКП «Житловик-С» обґрунтованими.
Просить скасувати рішення Сихівського районного суду м.Львова від 20 червня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Рішення суду також оскаржило ЛКП «Житловик-С», подавши апеляційну скаргу. 
Не погоджується з оскаржуваним рішення, вважає його незаконним, прийнятим з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Вказує, що позовні вимоги ґрунтуються на акті від 02.11.2015 року, яким встановлено часткове демонтування конструкції даху і покриття металевої покрівлі, на місці якого встановлено тимчасове з поліетиленової плівки, демонтовано частину димаря.
За результатами обстеження з метою збереження будинк-пам`ятки архітектури комісія рекомендувала ЛКП «Житловик-С» до 05.11.2015 року відновити частину димовентиляційного каналу для забезпечення подачі газу в квартири та до 20.11.2015 року забезпечити тимчасове покриття частини покрівлі.
Даний акт відповідачами не оскаржувався.
Позивач за власний рахунок виконав роботи по ремонту покрівлі і просив відшкодувати понесені збитки по закупівлі будівельних матеріалів та вартість виконаних робіт.
Просить скасувати рішення Сихівського районного суду м.Львова від 20 червня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
       Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
 Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 06.02.2020 року, є дата складення повного судового рішення – 10.02.2020 року.
Дослідивши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до  ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Встановлено, що відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_2 (а.с.7).
02 червня 2008 року розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 381 «Про погодження збору вихідних даних на реконструкцію квартири АДРЕСА_3 з надбудовою частини АДРЕСА_4 зобов`язано співвласників спірної квартири вчинити ряд дій, зокрема отримати дозвіл на виконання робіт на реконструкцію квартири з надбудовою частини горища в інспекції держархбудконтролю у Львівській області, а після завершення будівельних робіт звернутися до відповідних органів для впровадження реконструкції в експлуатацію та вчинення інших необхідних дій / арк. спр. 62/.
18 листопада 2008 року відповідачами отримано від інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області дозвіл № 908/08 на реконструкцію квартири АДРЕСА_2 з розширенням за рахунок частини горища і влаштування додаткових житлових приміщень мансардного типу.
Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 11 вересня 2014 року про забезпечення позову у справі № 464/9300/14-ц було заборонено відповідачам проводити будівельні роботи з реконструкції спірної квартири за рахунок розширення частини влаштування додаткових мансардних приміщень.
Відповідні заходи забезпечення позову були скасовані ухвалою суду від 08 жовтня 2014 року. Мотивами скасування заходів для суду були обставини проведення значного обсягу будівельних робіт із відновлення аварійного перекриття стелі та даху; відсутність можливості продовження будівельних робіт, зокрема встановлення нового дахового покриття, призведе до порушення не тільки прав відповідачів, а й завдасть значної матеріальної шкоди всім мешканцям будинку через вплив атмосферних та погодних умов.
02 листопада 2015 року комісією проведено візуальне обстеження горища та покрівлі будинку АДРЕСА_1 , якою встановлено часткове демонтування конструкції даху і покриття металевої покрівлі, на місці якого встановлено тимчасове з поліетиленової плівки, демонтовано частину димаря. З метою збереження будинку-пам`ятки архітектури комісія рекомендувала позивачу вжити наступні заходи: відновити частину димовентиляційного каналу для забезпечення подачі газу у квартири; забезпечити тимчасове покриття частини покрівлі. Дані обставини підтверджено актом від 02.11.2015, який затверджено головою Сихівської РА ЛМР (а.с.4)
На виконання рекомендованих заходів ЛКП «Житловик-С» було укладено договори цивільно-правові договори на виконання робіт та в подальшому виконання робіт підтверджено актами приймання-здачі виконаних робіт (а.с.. 9-17).
Надалі, рішенням Сихівського районного суду м. Львова у справі від 20 січня 2016 року № 464/9300/14-ц за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до відповідачів та Сихівської РА ЛМР, зокрема визнано незаконним та скасовано розпорядження від 02 червня 2008 року № 381 та зобов`язано провести приміщення до попереднього стану. 08 квітня 2016 року ухвалою апеляційного суду Львівської області рішення суду першої станції залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.10.2017р. рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20.01.2016 року та ухвала апеляційного суду Львівської області від 08.04.2016р. були залишені без змін.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції не вбачав жодного причинно-наслідкового зв`язку між встановленим фактом вжиття позивачем заходів на виконання акта від 02.11.2015 та діями відповідачів щодо реконструкції квартири АДРЕСА_2 , які виконувались відповідно до дозволу на виконання будівельних робіт від 18.11.2008 № 908/08, який був виданий відповідно до розпорядження від 02.06.2008 № 381, яке в подальшому скасовано рішення суду від 20.01.2016 та виною відповідачів, яка спростовується доказами поданими у відповідності до ст. ст. 76-81 ЦПК України, які оцінені у взаємозв`язку з іншими доказами, що містяться у матеріалах справи.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.
Згідно із частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).
Необхідною умовою відповідальності за заподіяння шкоди, є причинний зв`язок між дією (бездіяльністю) заподіювача шкоди і майновою або моральною шкодою, що виникла у потерпілої особи. 
Відповідальність за наслідки, що наступили, можлива лише тоді, коли ці наслідки були закономірним результатом вчиненого особою діяння. Дія або бездіяльність, що є однією з умов виникнення цього результату, але не пов`язані з ним внутрішнім необхідним зв`язком, є лише мотив, але не причина наслідків, що наступили . 
Для встановлення існування причинного зв`язку слід довести, що: 1) протиправна поведінка передувала настанню шкідливих наслідків; 2) шкідливі наслідки є результатом протиправної поведінки особи-заподіювача шкоди.
Обов`язковою умовою виникнення деліктних зобов`язань є причинно- наслідковий зв`язок між діями особи і заподіянням шкоди.
Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями завдавана, а викликана якимись іншими обставинами.
Відповідальність за завдану шкоду може настати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди: протиправну поведінку заподіювана шкоди: причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана: вину.
За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова від повільність не
настає.
Для встановлення існування причинного зв`язку необхідно довести, що протиправна поведінка передувала настанню шкідливих наслідків, шкідливі наслідки є результатом протиправної поведінки особи - заподіювана шкоди.
Згідно з пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди по винні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Вказані висновки в частині необхідності встановлення винної особи та безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду та цієї шкодою.
Матеріалами справи встановлено, що відповідачі здійснювали реконструкцію квартири з надбудовою частини горища з дотримання чинного законодавства у відповідності до виданого дозволу уповноваженого на те органу. 
Оскільки станом на проведення реконструкції горища ЛКП «Житловик-С» розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 381 «Про погодження збору вихідних даних на реконструкцію квартири АДРЕСА_3 надбудовою частини АДРЕСА_5 » 02 червня 2008 року та дозвіл № 908/08 на реконструкцію квартири АДРЕСА_2 були чинними, колегія суддів вважає безпідставними твердження позовної заяви щодо самовільного проведення реконструкції.
Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому частинами 1-4 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 даної статті визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       Окрім того варто зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. 
Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст.. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства «Житловик-С» - залишити без задоволення.
Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 20 червня 2019 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 10.02.2020 

Головуючий 

Судді