Постанова 
Іменем України 
 
06 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 686/18758/16-к
провадження № 51- 10051 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                     ОСОБА_1 ,
суддів                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання       ОСОБА_4 ,
прокурора                                         ОСОБА_5 , 
в режимі відеоконференції 
засудженого                                    ОСОБА_6 ,
захисників:                                        ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 28 серпня 2018 року, постановлених  за заявою захисника                ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.  
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком судової колегії у кримінальних справах Одеського обласного суду від                   11 квітня 2001 року засуджено ОСОБА_6 : 
-         за ст. 69 КК України 1960 року на 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
-         за ч. 1 ст. 222 КК Україниї 1960 року на 4 роки позбавлення волі;
-         за ч. 3 ст. 142 КК України 1960 на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
-         за ч. 2 ст. 82 КК України 1960 року на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
-         за ч. 3 ст. 206 КК України 1960 року  на 4 роки позбавлення волі;
-         за ст. 17, п. «г» ст. 93 КК України 1960 року  на 10 років позбавлення волі;
-         за п. «г» ст. 93 КК України 1960 року до довічного позбавлення волі. 
На  підставі ч. 1 ст. 42 КК України 1960 року, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Ухвалою Верховного Суду України від 22 листопада 2001 року вирок судової колегії у кримінальних справах Одеського обласного суду від 11 квітня 2001 року в порядку ст. 395 КПК України 1960 року змінено та приведено у відповідність з новим Кримінальним кодексом України 2001 року. 
Дії ОСОБА_6 перекваліфіковано зі ст. 222 ч. 1, 82 ч. 2 КК України 1960 року  на ст. 263 ч. 1, ст. 186 ч. 2 КК України 2001 року та призначено покарання: за ч. 1 ст. 263 КК України – 4 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України – 3 роки позбавлення волі. За сукупністю злочинів, передбачених ст. ст. 69, 142 ч. 3, 206               ч. 3, 17, 93 п. «г», ст. 93 п. «г»  КК України 1960 року та ст. ст. 263 ч. 1, 186 ч. 2 КК України 2001 року, визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого. В решті вирок суду залишено без зміни. 
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2017 року залишено без задоволення заяву захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку судової колегії у кримінальних справах Одеського обласного суду від 11 квітня 2001 року за нововиявленими обставинами. 
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 28 серпня 2018 року ухвалу суду першої інстанції залишено без зміни.  
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 ставить питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи свої вимоги вказує, що під час розгляду кримінальної справи Одеським обласним судом не було допитано свідка ОСОБА_10 , який був очевидцем події та враховуючи, що за результатами розслідування нововиявлених обставин, слідчим відділом прокуратури Одеської області складено висновок від 30 квітня 2013 року про встановлення нововиявлених обставин, підтверджених доказами, які не були відомі суду на час судового розгляду, вважає, що вирок Одеського обласного суду відносно нього підлягає  перегляду. Посилається на те, що показання свідка ОСОБА_10 , який бачив, як ОСОБА_6 здійснював постріли в положенні лежачи та таким чином захищався від побиття потерпілими, не були відомі суду під час розгляду справи та ухвалення судового рішення і вони самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути. 
Зазначає, що суди, розглядаючи доводи заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, неправильно застосували закон України про кримінальну відповідальність, а саме, п. 5 ч. 2 ст. 459 КПК України в редакції, яка діяла на час подання заяви захисника ОСОБА_7 .  
Вказує, що всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України, судове провадження здійснено за відсутності потерпілих та вважає, що прокуратурою не було надано відомостей про належне повідомлення потерпілих, які проживають за межами території України. 
Посилається на залишення, всупереч вимогам ст. 419 КПК України,  без належних відповідей доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про це.
Під час касаційного розгляду захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали подану ОСОБА_6 касаційну скаргу та, з наведенням доводів на її обґрунтованість, просили задовольнити касаційні вимоги засудженого. 
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор, посилаючись на безпідставність наведених у касаційній скарзі   засудженого ОСОБА_6 доводів, вважала, що підстав для її задоволення немає, а оскаржувані судові рішення слід залишити без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Положення ч. 2 вказаної норми передбачає, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Згідно з вимогами ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
Глава 34 КПК України визначає підстави та порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами, строки звернення та вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Зміст норми ст. 459 КПК України визначає, що нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками: невідомість їх суду з причин, які від нього не залежать; істотність цих обставин для справи; наявність нововиявлених обставин в об`єктивній дійсності до постановлення вироку; неможливість обліку цих обставин під час провадження в справі і постановлення вироку у зв`язку з тим, що вони не відомі суду; відкриття нових обставин тільки після набрання вироком законної сили.
Отже, нововиявлені обставини – це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, юридичні факти, що перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні і спростовують, через їх невідомість й істотність, висновки, які містяться у вироку чи ухвалі, що набрали законної сили, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.
Як убачається з матеріалів кримінальної справи, в своїй заяві про перегляд вироку судової колегії у кримінальних справах Одеського обласного суду від                      11 квітня 2001 року за нововиявленими обставинами, захисник ОСОБА_7 зазначала, що під час досудового та судового слідства, в зв`язку з перебуванням у розшуку, не був допитаний  свідок ОСОБА_10 , який перебував разом з ОСОБА_6 в день описуваних у вироку подій та був їх очевидцем. На думку захисника, показання цього свідка відтворюють нові обставини вчинення засудженим злочину, якому передувало побиття останнього, причини цього побиття, мотиви подальших дій засудженого та мету, яку він хотів досягнути в той час, коли його побили, що мають суттєве значення для справи, оскільки свідчать про те, що ОСОБА_6 захищався від потерпілих, які були ініціаторами конфлікту.  
Перевіривши обставини, на які у своїй заяві посилалась захисник, суд першої інстанції, з дотриманням вимог статей 459, 466, 467 КПК України, належним чином умотивувавши своє рішення, дійшов правильного висновку, що зазначені у заяві обставини не можуть вважатися нововиявленими та бути підставою для перегляду судового рішення. Обставини, які повідомив свідок ОСОБА_10 аналогічні тим, на які вказував засуджений ОСОБА_6 під час розгляду кримінальної справи по суті Одеським обласним судом. Тобто вони були відомі суду на час розгляду справи, їм надана правова оцінка, в тому числі Верховним Судом України та вони, а також інші надані стороною захисту матеріали, в розумінні положень ст. 459 КПК України, нововиявленими не є. 
Крім того, розглядаючи заяву захисника та наведені в ній доводи, суд першої інстанції виходив також з того, що сам захисник у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими  обставинами вказала на відсутність нововиявлених обставин в розумінні положень ст. 459 КПК України, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_6 , будучи допитаний в ході розслідування за нововиявленими обставинами, дав показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_10 . 
Cуд апеляційної інстанції, ретельно перевіривши зазначені захисником                    ОСОБА_7 в апеляційній скарзі доводи, обґрунтовано погодився з тим, що доводи заяви не є  нововиявленими в розумінні ст. 459 КПК України. 
Зокрема, апеляційний суд дійшов висновку, що обставини, про які заявляє захисник ОСОБА_7 як нововиявлені, за своєю юридичною природою такими не є, а доводи, які вона наводить на їх обґрунтування, зводяться до оскарження вироку суду по суті, з яким і не погоджується сторона захисту. 
Суд апеляційної інстанції констатував законність рішення суду першої інстанції щодо невизнання нововиявленими обставинами посилання ОСОБА_7 на те, що на час судового розгляду, при ухваленні вироку щодо ОСОБА_6 , не були відмові обставини, які повідомив свідок ОСОБА_10 , що перебував у розшуку про обставини, які передували побиттю ОСОБА_6 , причини самого побиття, мотивів подальших дій засудженого, його мети, якої він хотів досягнути і, які не були покладені в основу вироку при призначенні засудженому покарання, посилаючись на те, що вони ідентичні тим, на які вказував сам засуджений                ОСОБА_6 під час розгляду справи по суті колегією суддів Одеського обласного суду, а також, виходячи з того, що  їм дана правова оцінка колегією суддів Верховного Суду України ухвалою від  22 листопада 2001 року та вони, як і інші, представлені стороною захисту матеріали, в розумінні положень ст. 459 КПК України, не є нововиявленими. 
З таким рішенням погоджується і колегія суддів Верховного Суду та, виходячи з системного тлумачення норм глави 34 КПК України, у сукупності з загальними принципами кримінального  процесу, вважає, що перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є надзвичайним (екстраординарним) інститутом перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.
Доводи заяви захисника ОСОБА_7 за нововиявленими обставинами, які за своїм змістом, аналогічні доводам, викладеним у касаційній скарзі засудженого, були ретельно перевірені судом апеляційної інстанції та, відповідно до вимог                  ст. 419 КПК України, з наведенням мотивів їх спростування, правильно визнані  необґрунтованими. 
При цьому, суд апеляційної інстанції перевірив також твердження сторони захисту щодо порушення, на їх думку, вимог п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України, в зв`язку з тим, що справу за заявою перегляд вироку Одеського обласного суду було розглянуто з порушенням прав потерпілих та обґрунтовано визнав їх безпідставними. З наведеними в ухвалі апеляційного суду висновками щодо цього погоджується і колегія суддів. 
Отже, ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону Судом не встановлено, а тому підстав, передбачених ст. 438 КПК України, для скасування оскаржуваних судових рішень та задоволення касаційних вимог засудженого   немає.   
Що стосується доводів касаційної скарги про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, то засуджений, обґрунтовуючи їх, зазначає, що судом, на його думку, неправильно застосовано положення                                  ст. 459 КПК України. Проте, за змістом ст. 3 КК України, законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України. Кримінальний процесуальний кодекс України, відповідно до ст. 1 цього нормативно-правового акту, визначає порядок кримінального провадження. Тобто, неправильне, на думку ОСОБА_6 , застосування положень п. 5 ч. 2                       ст. 459 КПК України в редакції, яка діяла на час подання заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, не свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в розумінні положень ст. 413 КПК України, як передбаченої ст. 438 КПК України підстави для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції.  
За таких обставин, ухвала Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2017 року про залишення без задоволення заяви захисника ОСОБА_11 про перегляд вироку судової колегії у кримінальних справах  Одеського обласного суду від 11 квітня 2001 року за нововиявленими обставинами та ухвала Апеляційного суду Хмельницької області від 28 серпня 2018 року про залишення без зміни зазначеної ухвали суду першої інстанції є законними, обґрунтованими і вмотивованими, а тому підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_6 . Суд не вбачає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 28 серпня                    2018 року, постановлених  за заявою захисника  ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого                       ОСОБА_6 – без задоволення.  
 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.      
Судді:

ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                      ОСОБА_3