Ухвала
13 грудня 2019 року
м. Київ
справа № 200/13284/18
провадження № 61-21507ск19
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Жукова Юлія Юріївна, про визнання заповіту недійсним,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Жукова Ю. Ю., про визнання заповіту недійсним. 
Одночасно ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про застосування заходів забезпечення позову.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2018 року заяву ОСОБА_2 задоволено та накладено арешт на квартиру  АДРЕСА_1 .
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про застосування зустрічного забезпечення. 
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2019 року клопотання ОСОБА_1 задоволено частково та застосовано зустрічне забезпечення, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 у строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали внести на депозитний рахунок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська грошові кошти у розмірі 76 822,30 грн.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2019 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення відмовлено.
27 листопада 2019 року  ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року і залишити в силі ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2019 року.
Однією із основних засад судочинства визначених пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 353 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо зустрічного забезпечення або зміни чи скасування зустрічного забезпечення.
Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Постанова апеляційного суду, прийнята за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції щодо зустрічного забезпечення, не входить до переліку судових рішень, які можуть бути предметом оскарження у касаційному порядку в контексті положень частини першої статті 389 ЦПК України, тому таке судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                     С. О. Карпенко