ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
29 січня 2020 року           справа №360/4339/19 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сухарька М.Г., суддів Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року в справі № 360/4339/19 (головуючий І інстанції Ірметова О.В., повний текст судового рішення складено та підписано 15 листопада 2019 року в м. Сєвєродонецьк) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області в особі ліквідаційної комісії про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

                                                 ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС у Луганській області в особі ліквідаційної комісії (далі – відповідач, ГУ ДФС, податковий орган), в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.07.2019 № 0001304001.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09 липня 2019 року посадовими особами ГУ ДФС проведено фактичну перевірку з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами. За результатами проведеної перевірки складено Акт від 09.07.2019 № 12-32/40-01/2950907429, в якому зазначено про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме реалізація алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб`єктом господарювання, який не має статусу суб`єкта господарювання громадського харчування. 
У зв`язку з незгодою з виявленим порушеннями позивач 13 липня 2019 року подав заперечення на вказаний Акт. У відповідь податковий орган у рішенні 23.07.2019 № ФОП-4211/12-32-40-01-12 повідомив, що посадові особи відповідача під час проведення фактичної перевірки діяли в межах повноважень та у спосіб, встановлені нормами чинного законодавства України. Тому висновки Акту залишено без змін. 
Позивач 30.07.2019 отримав податкове повідомлення-рішення від 25.07.2019 № 0001304001, згідно з яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в сумі 6800,00 грн (а.с. 4-5).
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано спірне рішення податкового органу.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що 09.07.2019 посадовими особами відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, моніторингу та аналітичного супроводження контрольно-перевірочної роботи управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС проведено фактичну перевірку. Під час проведення перевірки встановлено: факт реалізації алкогольного напою на розлив для споживання на місці без наявності у ФОП ОСОБА_1 статусу суб`єкта господарювання громадського харчування (продано споживачу пиво «Жигулівське» світле, вміст спирту 4.2% об., ДСТУ 3888, виробник: ТОВ «Лиспи», дата виробництва 05.07.2019, у кількості одного пластикового стакану об`ємом 0,5 л за ціною 10.00 грн за один стакан).
Відповідно до п. 22 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованим відділам підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.
Отже за відсутності в позивача статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, він не має права здійснювати продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.
Також апелянт не погодився із висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , зазначивши, що посадові особи ГУ ДПС діяли в межах наявних повноважень у відповідності до норм податкового законодавства (а.с. 105-110).
Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.
Згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 10.09.2018 за номером 23810000000010262, вид економічної діяльності – роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 13).
Відповідно до наказу від 08.07.2019 № 821 ГУ ДПС проведено фактичну перевірку позивача з питань дотримання вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (а.с. 50).
За результатами перевірки складено акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні виробництва і обігу підакцизних товарів від 09 липня 2019 року № 12-32/40-01/2950907429 (а.с. 56-57).
У цьому акті зазначено, що на момент перевірки встановлено реалізацію алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці в павільйоні особою, що не має статусу суб`єкта господарювання громадського харчування чим порушено ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» із змінами та доповненнями.
13 липня 2019 року позивач подав заперечення на акт від 09 липня 2019 року № 12-32/40-01/2950907429 (а.с. 18).
Рішенням податкового органу від 23.07.2019 № ФОП-4211/12-32-40-01-12 відмовлено у задоволенні заперечень ОСОБА_1 до акту перевірки, висновки акту залишено без змін (а.с. 19-21).
На підставі акта перевірки № 455/12-32/40-01/2950907429 від 09.07.2019, Головним управлінням ДПС у Луганській області 25 липня 2019 року прийнято податкове повідомлення-рішення про застосування фінансових санкцій № 0001304001, яким зобов`язано ФОП ОСОБА_1 сплатити штраф у розмірі 6800,00 грн за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів (а.с. 23).
Вважаючи протиправними дії ГУ ДПС, які слугували підставою винесення податкового повідомлення-рішення від 25.07.2019, ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом - сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України є Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (далі – Закон № 481/95-ВР).
За приписами п. 11 ч. 1 ст. 15-3 Закону № 481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів у невизначених для цього місцях торгівлі.
Згідно з ч. 6 ст. 15-3 Закону № 481/95-ВР продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.
Таким чином, продаж алкогольних напоїв на розлив законодавством дозволено виключно суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів за умови такого продажу кінцевому споживачу для споживання на місці.
Частиною 12 статті 15 Закону № 481/95-ВР визначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.
Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 має належним чином оформлені документи для здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями, а саме відповідні ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 12090311201900621/634 та алкогольними напоями № 12090308201900663 (а.с. 25-26).
Таким чином, у розумінні ст. 1 та ст. 15 Закону № 481/95-ВР позивач має всі необхідні документи для здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями.
За приписами ст. 1 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля – діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування. Місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.
Згідно з абз. 9 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 6800,00 грн за порушення вимог статті 15-3 цього Закону.
Проаналізувавши статті 15-3 та 17 Закону № 481/95-ВР суд дійшов висновку, що до суб`єкта господарювання, що не має статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, підприємства з універсальним асортиментом товарів, можуть застосовуватися фінансові санкції за порушення статті 15-3 Закону № 481/95-ВР тільки у разі продажу алкогольних напоїв на розлив саме з метою споживання на місці.
В акті про результати фактичної перевірки від 09 липня 2017 року № 12-32/40-01/295090907429 зазначено, що під час проведення перевірки посадовими особами ГУ ДПС виявлено факт реалізації алкогольного напою на розлив для споживання на місці особою, що не має статусу суб`єкта господарювання громадського харчування.
Однак, зазначений акт перевірки не є беззаперечним доказом вчиненого правопорушення в межах спірних правовідносин, оскільки в ньому не вказано, з яких саме підстав посадові особи податкового органу дійшли висновку, що позивачем продаж алкогольних напоїв здійснювався для споживання кінцевим споживачем на місці. Тому, такий акт повинен оцінюватись судом у сукупності з іншими доказами.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року в справі № 820/1335/17.
При цьому, відповідно до наявних у матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_2 (особи, яка придбала у позивача алкогольний напій на розлив), доданих до акту перевірки, 09.07.2019 він придбав пиво «Жигулівське» світле на розлив в кількості 1 бокалу об`ємом 0,5 л за ціною 10,00 грн за бокал у магазині позивача за адресою вул. Макаренко,46. 
Наведені пояснення підтверджують лише факт продажу позивачем алкогольного напою, проте не продаж з метою споживання його на місці. Отже, в межах спірних правовідносин має місце продаж алкогольних напоїв на розлив, який є різновидом роздрібної торгівлі, а не продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.
Таким чином, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про продаж позивачем алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.
Частиною першою-другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Всупереч наведеним вимогам, податковий орган як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки, і не довів правомірності прийнятого ним рішення. 
За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджує викладений в оскаржуваному судовому рішенні висновок, що ГУ ДПС не довело належними та допустимими доказами продаж ОСОБА_1 алкогольного напою на розлив для споживання на місці, що зумовлює безпідставність висновку податкового органу про порушення ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та протиправність податкового повідомлення-рішення від 25.07.2019 № 0001304001.
Обґрунтування апеляційної скарги вказаного висновку не спростовує.
Доводи апелянта про наявність у ГУ ДПС як контролюючого органу на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України повноважень проводити фактичну перевірку суб`єкта господарювання в межах здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, зокрема Законом № 481/95-ВР, враховано колегією суддів. Проте законність проведення перевірки не впливає на протиправність прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статями 139, 291, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року в справі № 360/4339/19 – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року в справі № 360/4339/19 – залишити без змін.
Повний текст судового рішення складено та підписано 29 січня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      М. Г. Сухарьок 

                                                                                          А. А. Блохін 

                                                                                          А. В. Гайдар