УХВАЛА
 
17 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 697/1294/17
провадження № 51-774 ск 20
 
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2019 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року,
в с т а н о в и л а:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу було подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 та ч. 3 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. 
Суд касаційної інстанції (далі – Суд) є судом права, а не факту і може скасувати чи змінити оскаржені рішення лише на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу. 
Отже, скаржник має конкретно зазначити у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст. 433 вказаного Кодексу Суд не перевіряє оспорюваних рішень на предмет невідповідності висновків у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, а при здійсненні перегляду виходить із фактичних обставин, установлених судами нижчих інстанцій.
Проте у поданій скарзі ОСОБА_4 , заперечуючи обґрунтованість засудження не наводить обґрунтування допущення судами нижчих інстанцій таких порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування оспорюваних вироку та ухвали і закриття кримінального провадження на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 84, 94, 284, 370, 374, 404, 412, 413, 417, 419 цього Кодексу в їх взаємозв`язку, зважаючи також на особливості застосування ст. 36 Кримінального кодексу України та встановлені у справі факти.
Водночас, не погоджуючись з оцінкою доказів засуджений наголошує на невідповідності висновків у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК, не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури. 
Відповідно до ч. 3 ст. 427 вказаного Кодексу, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Що стосується передачі кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду, то в силу статей 434-1, 434-2 КПК таке клопотання вирішується після відкриття касаційного провадження. 
Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2019 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                               ОСОБА_3