ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/9652/18                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Смолій І.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  23 січня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Кобаля М.І., Мельничука В.П., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційними скаргами Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району м. Києва» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 вересня 2019 року адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району м. Києва» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

ВСТАНОВИВ

Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району м. Києва» (надалі за текстом - «Комунальне підприємство») звернулось до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення № 00007201402 від 13.06.2018 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання із сплати податку на прибуток на 60 447 грн.
На обґрунтування своїх вимог позивач вказував на помилковість висновків контролюючого органу про те, що до складу витрат не підлягають включенню суми, сплачені за перевезення снігоприбиральної машини.
Позивач наполягав на тому, що сплачені за проведення дослідження викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами є витратами в розумінні Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати».
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено  частково. Скасовано спірне податкове повідомлення-рішення на суму 13  500 грн., у тому числі 10  800 грн. за основним платежем та 2  700 грн. за штрафними санкціями. В іншій частині позову відмовлено.
В апеляційній скарзі Комунальне підприємство, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення в частині відмови у задоволенні позову і ухвалити постанову про задоволення позову, з мотивів наведених у позовній заяві.
Вказуючи на допущені, на думку Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, судом порушення норм чинного матеріального та процесуального законодавства, що призвело до постановлення неправильного судового рішення, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на висновки акту перевірки.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що у період з 26.02.2018 р. по 17.05.2018 р. посадовцями Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну планову  виїзну перевірку Комунального підприємства податкового законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р., валютного - за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2017р.
Результати перевірки оформлено актом № 337/26-15-14-02-03/3359115 від 23.05.2018р.
Згідно цьому акту позивачем, серед іншого, порушено вимоги ст.ст. 44, 134 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України») внаслідок чого занижено податок на прибуток на 48 358 грн.
Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.
Відповідно до договору про надання платних послуг екологічного характеру № 3-01/01/10/15_1 від 01.10.2015 р. ТОВ «Юрлицо-2» зобов`язалось відповідно до вимог Закону України «Про охорону атмосферного повітря» провести загальне обстеження об`єктів, здійснити проведення розрахунків та розробку карт об`єктів з експлуатацією джерел викидів та скласти звіт з інвентаризації джерел викидів, а Комунальне підприємство - прийняти та оплатити послуги.
На підставі цього договору був складений акт приймання-передачі послуг на суму 60  000 грн.
Зазначену суму позивач відніс до складу витрат.
Разом з тим, в силу вимог Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 8 «Нематеріальні активи» нематеріальні активи зараховуються на баланс підприємства за первісною вартістю.
Урядом Федеративної Республіки Німеччина передано м. Києву снігоприбиральну машину з пристроєм для розкидання та плуговим снігоочисником.
Згідно договорів про надання послуг № 29/08 від 29.08.2016 р. та №29/29/08/01 від 29.08.2016 р. компанія FBS GmbH (Німеччина) взяла на себе зобов`язання з виконання послуг по організації доставки снігоприбиральної машини, що була у використанні.
За цим договором позивач сплатив 3  500 євро (208273 грн.), а сплачену суму відніс до складу витрат.
Водночас, відповідно до вимог Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби» витрати на транспортування включаються у первісну вартість об`єкта основних засобів.
На підставі висновків, викладених в акті перевірки, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № 00007201402 від 13.06.2018 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання із сплати податку на прибуток на 60 447 грн., у тому числі 48 358 грн. за основним платежем та 12 090 грн. за штрафними санкціями.
Згідно підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України (тут та надалі норми у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Пунктом 135.1 статті 135 визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Пункт 4 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31 грудня 1999 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 р. за № 27/4248, визначає об`єкт витрат, як продукцію, роботи, послуги або вид діяльності підприємства, які потребують визначення пов`язаних з їх виробництвом (виконанням) витрат.
Згідно пункту 6 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
За змістом пункту 20 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» до інших операційних витрат включаються, зокрема, витрати на дослідження та розробки відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 8 «Нематеріальні активи».
Таким чином, слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про те, що Комунальне підприємство правомірно включило до складу витрат кошти, сплачені ТОВ «Юрлицо-2» на підставі договору про надання платних послуг екологічного характеру № 3-01/01/10/15_1 від 01.10.2015 р. 
Пункт 10 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 92 від 27 квітня 2000 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 травня 2000 р. за № 288/4509, визначає, що первісна вартість безоплатно отриманих основних засобів дорівнює їх справедливій вартості на дату отримання з урахуванням витрат, передбачених пунктом 8 Положення (стандарту) 7.
Згідно пункту 8 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби» первісна вартість об`єкта основних засобів складається з таких витрат: суми, що сплачують постачальникам активів та підрядникам за виконання будівельно-монтажних робіт (без непрямих податків); реєстраційні збори, державне мито та аналогічні платежі, що здійснюються в зв`язку з придбанням (отриманням) прав на об`єкт основних засобів; суми ввізного мита; суми непрямих податків у зв`язку з придбанням (створенням) основних засобів (якщо вони не відшкодовуються підприємству); витрати зі страхування ризиків доставки основних засобів; витрати на транспортування, установку, монтаж, налагодження основних засобів; інші витрати, безпосередньо пов`язані з доведенням основних засобів до стану, у якому вони придатні для використання із запланованою метою.
Отже, Положенням (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби» прямо передбачено, що витрати на транспортування включається до первісної вартості об`єкта основних засобів, а не до складу витрат.
З у урахуванням наведеного, судова колегія не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, зазначених в апеляційних скаргах.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
ПОСТАНОВИВ 

Апеляційні скарги Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району м. Києва» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 вересня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          Постанова складена в повному обсязі 28 січня 2020 р.

Головуючий        суддя                                                   І.О. Лічевецький

                          суддя                                                   М.І. Кобаль

                                                           суддя                                                  В.П. Мельничук