ПОСТАНОВА
Іменем України

04 березня 2020 року 
Київ
справа №1.380.2019.001998
адміністративне провадження №К/9901/24704/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Калашнікової О.В.,
суддів: Єресько Л.О.,  Загороднюка А.Г., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу №1.380.2019.001998
за позовом ОСОБА_1 до першого заступника Міністра оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду 13 червня 2019 року (прийняту одноособово головуючим суддею Коморним О.І.), на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2019 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді – Багрія В. М., суддів: Курильця А. Р., Старунського Д. М.)
УСТАНОВИВ:
І. Рух справи 
1. У квітні 2019 року ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до першого заступника Міністра оборони України (далі – відповідач) в якому просив:
- визнати протиправними дії першого заступника Міністра оборони України щодо видання наказу від 15 березня 2019 року № 13;
- зобов`язати першого заступника Міністра оборони України скасувати наказ від 15 березня 2019 року № 13 про увільнення ОСОБА_1 від займаної посади та зарахування у розпорядження першого заступника Міністра оборони України з 15 березня 2019 року як такого, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів у сфері проходження військової служби громадян України.
1.1. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірним наказом про увільнення позивача від посади та зарахування його у розпорядження першого заступника Міністра оборони України допущено порушення положень нормативно-правових актів порядку призначення на посади та переміщення по службі військовослужбовців. Крім того увільнення позивача з посади відбулося в період його тимчасової непрацездатності, про що було повідомлено керівника вищого підрозділу у письмовому вигляді.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
2. Відповідно до наказу №7 від 08 квітня 2017 року ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді начальника Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції.
3. Міністерством оборони України та Генеральним штабом Збройних Сил України від 31 січня 2019 року видано спільну директиву № Д-322/1/1 «Про проведення організаційних заходів у Збройних Силах України в 2019 році», якою затверджено план проведення організаційних заходів у Збройних Силах України.
4. Вказаною директивою на базі Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції чисельністю 3 військовослужбовці, передбачено створення Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції чисельністю 6 військовослужбовців. Вказаний штат введений в дію з 06 березня 2019  року наказом начальника Управління №8.
5. 08 лютого 2019 року заступником Міністра оборони України вирішено розглянути питання щодо подальшого службового використання підполковника юстиції ОСОБА_1 при проведенні організаційних заходів з урахуванням висновків щорічного оцінювання за 2018 рік. 
6. Наказом від 15 березня 2019 року №13 відповідно до підпункту 1 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України підполковника юстиції, начальника групи ОСОБА_1 увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження першого заступника Міністра оборони України.
7. Згідно наказу ОСОБА_1 залишається на термін перебування у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України на всіх видах забезпечення та у списках Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України та виконує обов`язки військової служби визначені начальником Управління.
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
8. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду 13 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
9. Судами попередніх інстанцій зроблено висновок про правомірність дій першого заступника Міністра оборони України щодо видання наказу від 15 березня 2019 року № 13 про увільнення ОСОБА_1 від посади та зарахування у розпорядження.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ (ЗАПЕРЕЧЕНЬ)
10. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій позивач звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
11. У касаційній скарзі позивач вказує на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права. Позивач вказує, що спірний наказ прийнято всупереч порядку встановленого Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170.
12. Разом з тим ОСОБА_1 вказує, що про наступне увільнення від займаної посади та зарахування у розпорядження першого заступника Міністра оборони України його не було попереджено, і що 15 березня 2019 року на час видачі спірного наказу він перебував на лікуванні.
13. Також позивач зазначає, що відповідачем не здійснювалися заходи щодо оцінки його службової діяльності і кваліфікації для заміщення посад та надання у зв`язку з цим переваг в призначенні на військові посади. 
14. Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 .
15. Відповідачем до Верховного Суду подано відзив на касаційну скаргу у якому він просить залишити касаційну скаргу позивача без задоволення, а судові рішення першої та апеляційної інстанції залишити без змін.
16. Відповідач зауважує, що у обставинах, коли сплановані встановленим порядком організаційні заходи вступили в силу, внаслідок чого орган військового управління та відповідна посада, де проходив службу позивач перестав існувати, за наявності висновку оцінювання позивача з рекомендацією переміщення його на іншу рівнозначну посаду та запропонованих позивачу варіантів таких посад, від яких він відмовився, наказ від 15 березня 2019 року № 13 про увільнення та зарахування у розпорядження першого заступника Міністра оборони України є таким, що ґрунтується на вимогах Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 та не порушує прав та законних інтересів позивача. 
V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА 
17. Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
18. Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» є законом, що здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
19. Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
20. Частиною другою статті 2 цього Закону встановлено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
21. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями (частина третя статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
22. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами(частина четверта статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
23. Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі – Положення № 1153/2008).
24. Цим положенням визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та врегулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.
25. Згідно з пунктом 82 Положення 1153/2008 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) призначення військовослужбовців у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів здійснюється на рівнозначні посади.
26. Відповідно до пункту 83 Положення 1153/2008 військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби. У разі коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка). Для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду.
Переміщення військовослужбовців по службі проводиться, як правило, без зарахування в розпорядження відповідних командирів.
27. Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України , затвердженого  Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена  наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170 (далі – Інструкція №170)
28. Абзацом 3 пункту 4.28 Інструкції №170 передбачено, що під час проведення організаційно-штатних заходів, унаслідок яких передбачається скорочення військових посад, переважне право на призначення надається військовослужбовцям з вищою кваліфікацією і вищою оцінкою службової діяльності.
29. Відповідно до підпункту 1 пункту 116 Положення 1153/2008 зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо подальшого їх службового використання допускається в разі розформування (реформування) військової частини або скорочення штатних посад, якщо до кінця встановленого строку проведення цих заходів не вирішено питання щодо дальшого службового використання вивільнених військовослужбовців.
VI. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
30. Частинами першою-третьою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) передбачено, що Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
31. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
32. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
39. Предметом розгляду цієї справи є наказ від 15 березня 2019 року № 13 про увільнення ОСОБА_1 від займаної посади та зарахування у розпорядження першого заступника Міністра оборони України.
40. Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з метою виконання вимог спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України 16 лютого 2019 року затверджено штат №02/400 Територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції та введено його в дію наказом №8 від 06 березня 2019 року.
41. Таким чином Західна територіальна група з питань запобігання та виявлення корупції чисельністю 3 військовослужбовці є переформованою у Територіальний відділ з питань запобігання та виявлення корупції чисельністю 6 військовослужбовців.
42. Оскільки відносно позивача на час реформування Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції не вирішено питання щодо подальшого службового використання, відповідно до вимог підпункту 1 пункту 116 Положення №  1153/2008 його увільнено від займаної посади та зараховано в розпорядження посадової особи, яка має право призначення на посади.
43. Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що увільнення позивача від займаної посади та зарахування в розпорядження при проведенні організаційних заходів не є звільненням зі служби чи зміною істотних умов праці, оскільки ОСОБА_1 залишився на термін перебування у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України на всіх видах забезпечення та у списках Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України, та мав виконувати обов`язки військової служби, визначені начальником Управління.
44. Враховуючи викладене, дії першого заступника Міністра оборони України щодо видання наказу від 15 березня 2019 року № 13 про увільнення ОСОБА_1 від посади та зарахування у розпорядження першого заступника Міністра оборони України є правомірними, а підстави для зобов`язання відповідача скасувати такий наказ відсутні.
46. Також є безпідставними посилання позивача на те, що на час видання спірного наказу він перебував на лікуванні, оскільки предметом розгляду цієї справи є наказ про увільнення позивача з займаної посади, а не звільнення з військової служби.
47. Аналогічних правових висновків Верховний Суд дійшов, зокрема, у постанові від 23 січня 2019 року (справа № 817/1171/16).
48. Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком судів попередніх інстанцій щодо правомірності прийняття наказу від 15 березня 2019 року № 13 про увільнення ОСОБА_1 від посади та зарахування у розпорядження першого заступника Міністра оборони України.
49. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
50. Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій не допущено порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, а доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в цих рішеннях, тому касаційна скарга задоволенню не підлягає.
СУДОВІ ВИТРАТИ
51. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Львівського окружного адміністративного суду 13 червня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2019 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

О.В. Калашнікова
Л.О. Єресько 
 А.Г. Загороднюк ,
Судді Верховного Суду