КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 № 33/824/4062/2019                                                                Постанова винесена суддею Іванютою Т.Є. 
 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
            15 листопада 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 та захисника Матюшенкова Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника на постанову судді Кагарлицького районного суду Київської області від 24 вересня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення стосовно
            ОСОБА_1 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Булаєшти, Республіка Молдова, зареєстрований  та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,   
 
                                                            в с т а н о в и в:
 
            Постановою судді Кагарлицького районного суду Київської області від 24 вересня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1                              ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
            Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп. 
            
            Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_1 11 липня 2019 року близько                      23 години на автодорозі Кагарлик-Тернівка керував автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушив                                п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.
 
            В апеляційній скарзі захисник Матюшенков Д.В. просить скасувати постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 24 вересня 2019 року та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.   
            За доводами захисника висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на доказах. 
            За твердженням захисника при розгляді справи в суді першої інстанції було встановлено, що працівники поліції ОСОБА_1 не зупиняли, близько 23 год. 40 хв. 11 липня 2019 року за викликом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прибули працівники ДСО, які наздогнали водія ОСОБА_1 на трасі, затримали його та доставили у відділення поліції. При цьому огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці затримання йому не пропонували,  протокол затримання не складали та до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у зв`язку із затриманням ОСОБА_1 не зверталися. Після доставляння ОСОБА_1 до Кагарлицького ВП відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з нібито відмовою від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння, проте пройти такий тест ОСОБА_1 ніхто не пропонував. Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в суді пояснили, що не були присутніми при тому, коли працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти тест на стан алкогольного сп`яніння та при відмові ОСОБА_1 від його проходження, а про начебто відмову ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння вони дізналися від працівника поліції, тому і підписали протокол.
            Захисник також зазначає про те, що працівниками поліції були порушені вимоги частин 2, 3 ст. 266 КУпАП та п. 7 Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) щодо процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння і такі порушення фактично підтверджується доказами у справі.
 
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника на обґрунтування апеляційного прохання, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги та повторно допитавши свідків, приходжу до наступного висновку.
 
У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
 
Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду виконані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами. 
 
Так, частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому 
ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок). 
Відповідно до положень частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. 
            У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
            Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. 
            Крім того, відповідно до положень Інструкції та Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків  складає  протокол  про  адміністративне правопорушення, в якому  зазначає  ознаки  сп`яніння  і  дії водія щодо ухилення від огляду. 
 
Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо                           ОСОБА_1 встановлено, що суддя місцевого суду при розгляді цієї справи дотримання працівником поліції зазначених вимог закону та підзаконних нормативних актів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення належним чином не перевірив, хоча і дослідив письмові матеріали справи, допитав свідків та переглянув відеозаписи, представлені свідками, але не звернув уваги на те, що досліджені докази не узгоджуються між собою та не доводять обставин, викладених у протоколі.
 
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії  ДПР18 № 55536 від 12 липня 2019 року, ОСОБА_1 11 липня 2019 року о 23 год. 00 хв. на а/д Кагарлик -Тернівка керував автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Такі обставини фактично підтвердили свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 своїми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення, а ОСОБА_1 у поясненнях по суті правопорушення в протоколі вказав: "відмовляюсь"  (а.с. 1). 
 
До протоколу долучені пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , але за їх змістом свідки повідомили про обставини створення водієм ОСОБА_1 на дорозі аварійної ситуації, внаслідок чого вони зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , а виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, забрали у нього ключі від автомобіля та викликали працівників поліції, після чого ОСОБА_1 залишив свій автомобіль та пішов у сторону с. Тернівка.
Однак пояснення свідків не містять жодної інформації щодо невиконання водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України та обставин складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.    
 
При розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 , заперечуючи вину у вчиненні правопорушення, спочатку пояснив, що не керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, потім повідомив, що випив спиртне вже після того, як посварився на дорозі з ОСОБА_3 і ОСОБА_2 та залишив свій автомобіль, оскільки свідки викликали працівників поліції.
 
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечував факт керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Пояснив, що після затримання працівниками ДСО на підставі повідомлення свідків, він був доставлений до Кагарлицького ВП, де працівник поліції опитав його з приводу подій на дорозі, але проходження огляду на стан сп`яніння не пропонував, від такого огляду він ( ОСОБА_1 ) не відмовлявся, свідки під час його спілкування з працівником поліції присутні не були. Протокол про адміністративне правопорушення складався без участі свідків, він відмовився надавати пояснення, бо не погоджувався з діями поліцейських та свідків.         
  
Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надали в суді пояснення, аналогічні викладеним у письмових поясненнях. Також повідомили, що працівники поліції у приміщенні Кагарлицького ВП склали щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, де вони розписалися як поняті. Від проходження медогляду в лікарні ОСОБА_1 відмовився. Протокол склав поліцейський Шрейдер, а кожного із них опитував в іншому кабінеті поліцейський Левандюк. 
 
Як слідує із пояснень свідка ОСОБА_4 в суді першої інстанції, йому із чергової частини відділення поліції зателефонував черговий і повідомив, що по лінії 102 надійшло повідомлення про керування водієм в стані алкогольного сп`яніння та черговий відправив наряд ДСО на місце події. Працівники ДСО доставили ОСОБА_1 до відділення поліції, а йому (свідку) необхідно прибути до відділення поліції та скласти щодо водія протокол. Він разом з ОСОБА_5 прибули до  Кагарлицького ВП, де він запропонував ОСОБА_1   пройти медосвідування, бо у нього були ознаки сп`яніння, а саме: хитка хода, різкий запах алкоголю, почервоніння очей, але ОСОБА_1 від огляду відмовився, тому він склав щодо нього протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При складанні протоколу були присутні свідки та дружина ОСОБА_1 , протокол затримання він не складав, бо особисто не затримував ОСОБА_1 .
 
Аналогічні пояснення в суді надав і свідок ОСОБА_5 .
 
Із відеозаписів, які надали в суді свідки, вбачаються обставини, за яких свідками переслідувався та був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , є в них частина спілкування між свідками та ОСОБА_1 щодо поведінки ОСОБА_1 на дорозі під час керування транспортним засобом. Проте обставини, які б могли свідчити про відмову  ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння, на цих записах відсутні.  
 
Вказані докази суд першої інстанції поклав в основу своїх висновків, визнавши доведеною вину ОСОБА_1 в порушенні п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
 
Між тим, з метою перевірки тверджень ОСОБА_1 в суді про те, що він не порушував вимог п. 2.5 ПДР України, працівники поліції не пропонували йому проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або в найближчому закладі охорони здоров`я та від огляду він не відмовлявся, за клопотанням захисника в суді апеляційної інстанції повторно були допитані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
 
Як свідок ОСОБА_2 , так і свідок ОСОБА_3 підтримали свої первинні пояснення, а що стосується суті правопорушення, викладеного в протоколі щодо                    ОСОБА_1 , то пояснили, що в їх присутності працівником поліції ОСОБА_1 проходження огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів або в медичному закладі не пропонувалося, в їх присутності ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння та в їх присутності працівник поліції не складав протокол про адміністративне правопорушення. 
За поясненнями як свідка  ОСОБА_2 , так і свідка ОСОБА_3 , які є аналогічними, перебуваючи у відділенні поліції, вони надавали пояснення щодо обставин зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та поцікавилися, чи проходив огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 . Працівник поліції повідомив їм, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння, але під час цієї розмови ОСОБА_1 не було. Вони були переконані в тому, що працівник поліції повідомив достовірну інформацію з цього приводу, оскільки ОСОБА_1 , на їх переконання, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом. Протокол про адміністративне правопорушення кожен із них підписав окремо вже після його складання, в їх присутності протокол не складався, жодних пояснень працівнику поліції ОСОБА_1 не надавав.         
 
Такі пояснення свідків не викликають жодних сумнівів у їх правдивості, узгоджуються вони з письмовими поясненнями свідків від 12 липня 2019 року, в яких відсутні відомості про те, що саме в їх присутності ОСОБА_1 працівником поліції пропонувалося проходження огляду на стан сп`яніння і він відмовився від огляду, а також фактично підтверджують пояснення ОСОБА_1 , що на огляд до медичного закладу його ніхто не направляв і він не відмовлявся від огляду.    
 
За вказаних обставин слід визнати, що обґрунтовані сумніви щодо невиконання водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України та його відмови від огляду на стан сп`яніння в установленому  законом порядку в присутності двох свідків, не спростовуються доказами у справі. 
Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що працівником поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не було виконано вимог Інструкції та Порядку, які передбачають, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, що в свою чергу вказує на недопустимість протоколу як доказу в справі про адміністративне правопорушення.  
 
Відтак відомості щодо фактичних обставин правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ,  не доводяться доказами у справі.
 
            З огляду на викладене, вважаю, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею місцевого суду не було дотримано вимог, передбачених                ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, внаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів, суддя дійшов необґрунтованого висновку про доведеність вчинення                ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
            Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
            Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
 
            Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини за результатами дослідження та оцінки наявних у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказів в їх сукупності, з огляду на положення ст. 62 Конституції України, за змістом яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого                     ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому постанова Кагарлицького районного суду м. Києва від 24 вересня 2019 року підлягає скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
 
Таким чином, апеляційна скарга захисника Матюшенкова Д.В.  підлягає задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя, 
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу захисника Матюшенкова Дмитра Вікторовича задовольнити.
Постанову судді Кагарлицького районного суду м. Києва від 24 вересня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, піддано адміністративному стягненню у виді                       штрафу в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір - скасувати, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду                                             О.П. Павленко