УХВАЛА

27 січня 2020 року 
Київ
справа №200/10440/19-а
адміністративне провадження №К/9901/2211/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Тацій Л.В., 
перевіривши касаційну скаргу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року у справі № 200/10440/19-а за позовом ОСОБА_1 до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського міського відділення про зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати страхових виплат, -
УСТАНОВИВ:
Як вбачається з касаційної скарги та відомостей Єдиного Державного реєстру судових рішень ОСОБА_1 звернувся з позовом до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського міського відділення, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати заборгованості по щомісячним страховим виплатам за період з 01 січня 2015 року по 30 квітня 2018 року та зобов`язати Управління нарахувати та виплатити виниклу заборгованість за вказаними виплатами з урахуванням компенсації, яка проводиться відповідно до   Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»   та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
Донецький окружний адміністративний суд рішенням від 11 жовтня 2019 року, яке залишене без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від              23 грудня 2019 року, позов задовольнив частково.
Визнав протиправними дії управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського міського відділення  щодо не виплати страхових виплат ОСОБА_1 в період з 01 січня 2016 року по 30 квітня 2018 року.
Зобов`язав управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського міського відділення нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по щомісячним страховим виплатам за період з 01 січня 2016 року по 30 квітня 2018 року із урахуванням компенсації, яка провадиться відповідно до Закону України від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 року № 159.
В іншій частині позовних вимог - відмовив.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського міського відділення на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA798999980000031211256026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Не погодившись з судовими рішенням першої та апеляційної інстанції, 15 січня 2020 року відповідач направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року у справі № 200/10440/19-а, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.
Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.
Із зазначеною правовою нормою кореспондуються пункт 7 частини третьої статті 2 КАС України, який відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, а також стаття 13 цього Кодексу, якою визначено право, зокрема, учасників справи на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.
З касаційної скарги убачається, що відповідач оскаржує рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року, прийняте в порядку спрощеного провадження, та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року, ухвалену за результатами апеляційного перегляду.
Предметом розгляду у даній справі є визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати заборгованості по щомісячним страховим виплатам та зобов`язати Управління нарахувати та виплатити виниклу заборгованість за вказаними виплатами з урахуванням компенсації, яка проводиться відповідно до   Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»   та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
За визначенням пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Згідно пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, віднесено до категорії справ незначної складності.
З огляду на предмет позову, характер спірних правовідносин та складність справи, Верховний Суд дійшов висновку, що підстави вважати, що суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково відсутні.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Тлумачення положень вказаних норм у їхньому взаємозв`язку дає змогу дійти висновку, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
При цьому, доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
У касаційній скарзі скаржник не навів достатніх обґрунтувань щодо наявності обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.
Згідно пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись статтями 12, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року у справі № 200/10440/19-а за позовом ОСОБА_1 до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського міського відділення про зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати страхових виплат.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                Т. Г. Стрелець
Судді                                                                                                     С. Г. Стеценко
                                                                                                    Л. В. Тацій