Постанова 
Іменем України 
 
20 грудня 2019 року
м. Київ
 
справа № 203/1614/17
провадження № 61-18372св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
третя особа - П`ята Дніпровська державна нотаріальна контора,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року в складі колегії суддів: Варенко О. П., Городничої В. С., Лаченкової О. В.,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - П`ята Дніпровська державна нотаріальна контора, про накладення стягнення на майно та стягнення боргу.
 
Позовна заяви мотивована тим, що 10 липня 2009 року надав ОСОБА_4 в позику грошові кошти в сумі 200 000 грн, що підтверджується розпискою від 10 липня 2009 року, які останній зобов`язався повернути через три роки до 10 липня 2012 року.
 
У забезпечення зобов`язань ОСОБА_4 передав йому в користування належну йому квартиру АДРЕСА_1 , вселивши його, як члена сім`ї та передавши правовстановлюючі документи на квартиру і зобов`язавшись реалізувати цю квартиру на погашення заборгованості по розписці, у випадку неповернення взятих в позику коштів. 
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, так і не повернувши отримані кошти за зазначеною позикою.
 
Оскільки спадкоємці померлого йому не були відомі, протягом півроку з дня його смерті, він, відповідно до частини другої статті 1281 ЦК України звернувся до П`ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про включення до спадкової маси боргових вимог до спадкоємців ОСОБА_4 
 
У листопаді 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 .
 
Заочним рішенням суду від 13 травня 2014 року по справі №203/7639/13-ц за ними було визнано право власності за кожним на Ѕ частини вказаної квартири в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_4 .
 
Розпорядженням міського голови № 897-р від 26 листопада 2015 року АДРЕСА_1 перейменовано на АДРЕСА_3 .
 
На день подачі позову відповідачі його вимоги щодо погашення заборгованості ОСОБА_4 за позикою відповідно до розписки від 10 липня 2009 року не задовольнили, не зважаючи на отримання у спадщину квартири.
 
У зв`язку з цим позивач, посилаючись на положення статей 1049, 1182 ЦК України, просив накласти стягнення на квартиру АДРЕСА_1 ), а також стягнути з відповідачів на його користь в рахунок погашення боргу по 100 000 грн з кожного з відповідачів в межах вартості 1/2 частини квартири.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовлено повністю.
 
Суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 до нотаріальної контори, на якій міститься штамп нотаріальної контори щодо її находження та реєстрації 18 липня 2013 року, тому суд вважав, що ОСОБА_1 , пропустивши передбачені частиною другою статті 1281 ЦК України строки, втратив право вимоги до спадкоємців померлого боржника ОСОБА_4 за розпискою від 10 липня 2009 року
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2019 року скасовано, позов задоволено частково.
 
Стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 суму боргу в межах вартості майна, одержаного у спадщину після померлого ОСОБА_4 , в розмірі по 69 900,00 грн з кожного.
 
Вирішено питання судових витрат.
 
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується дотримання ОСОБА_1 передбаченого статтею 1281 ЦК України шестимісячного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 06 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 203/1614/17 та витребувано її з Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.
 
Узагальнені доводи касаційної скарги
 
У жовтні 2019 року ОСОБА_3 подала касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржену постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інтанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що 15 грудня 2012 року з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_2 . П`ятою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа до майна померлого, а 10 січня 2013 року відповідну заяву подано ОСОБА_3 таким чином спадщина вважається прийнятою, а тому саме з цього часу у кредитора з`явилось право на звернення з позовом до спадкоємців, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Проте позивач звернувся до суду лише 05 квітня 2017 року, тобто поза межами позовної давності, встановленої статтею 257 ЦК України.
 
Щодо зупинення виконання постанови апеляційного суду 
 
У листопаді 2019 року до Верховного Суду надійшли клопотання подані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зупинення дії постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року.
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами.
 
Оскільки у клопотаннях не наведено обґрунтованих підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити дію оскаржуваної постанови, клопотання про зупинення дії постанови Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року задоволенню не підлягають.
 
Узагальнені доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу
 
У грудні 2019 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду, у якому просив у задоволенні касаційної скарги відмовити. Указував, що судами повністю з`ясовано обставини, що мають значення для справи, які є доведеними належними та допустимими доказами. Крім того, про наявність спадкоємців, які прийняли спадщину йому стало відомо в серпні 2015 року, коли вони звернулись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні спірною квартирою. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд установив, що 10 липня 2009 року ОСОБА_1 надано в позику ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 200 000 грн, на підтвердження чого останнім в той же день було складено письмову розписку, копія якої долучена позивачем до позову, а оригінал представлено під час розгляду справи та оглянуто судом першої інстанції в судовому засіданні 09 квітня 2019 року.
 
За умовами вказаної розписки ОСОБА_4 зобов`язався повернути отримані у позику кошти в строк до 10 липня 2012 року.
 
У визначені в розписці строки ОСОБА_4 отримані у позику кошти не повернуто, що підтверджується також наявністю у позивача оригіналу боргового документу (розписки).
 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. 
 
Після смерті останнього до П`ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори 15 грудня 2012 року з заявою про прийняття спадщини звернувся племінник померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 - племінниця померлого ОСОБА_3 .
 
З матеріалів спадкової справи також вбачається, що за життя ОСОБА_4 на праві власності належала 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . Інша 1/2 частини квартири належала ОСОБА_5 .
 
Позивачем за місцем відкриття спадщини до П`ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори подавалась заява датована 25 квітня 2013 року, яку одержала державний нотаріус Бутова А. Г. 26 квітня 2013 року, з повідомленням про наявність у померлого спадкодавця ОСОБА_4 перед ним боргових зобов`язань в сумі 200 000 грн.
 
Листом П`ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 30 квітня 2013 року також підтверджується отримання заяви ОСОБА_1 про кредиторську заборгованість ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
 
Листом нотаріуса від 16 липня 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_4 на зазначену вище квартиру, в зв`язку з ненаданням правовстановлюючого документу щодо належності цього майна спадкодавцеві.
 
Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2014 року за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано за кожним право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_4 .
 
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на підставі вказаного заочного рішення від 13 квітня 2014 року за ОСОБА_2 та   ОСОБА_3 зареєстроване право власності на 1/2 частини квартири за кожним.
 
Згідно експертного звіту про незалежну оцінку ринкової вартості квартири АДРЕСА_1 від 14 жовтня 2013 року, її вартість складає 139 800,00 грн.
 
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
 
Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. 
 
Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
 
За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
 
Спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів, які вчинені позичальникові за життя, лише у межах вартості спадкового майна.
 
Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців.
 
За правилами частин другої, третьої статті 1281 ЦК України кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги.
 
Недотримання визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців позбавляє кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. 
 
Оскільки у справі, що переглядається, судами встановлено, що позивачем за місцем відкриття спадщини до П`ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори подавалась заява датована 25 квітня 2013 року, яку одержала державний нотаріус Бутова А. Г. 26 квітня 2013 року, з повідомленням про наявність у померлого спадкодавця ОСОБА_4 перед ним боргових зобов`язань в сумі 200 000 грн., то за таких обставин правильним є висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для стягнення суми боргу в межах вартості майна, одержаного у спадщину після померлого ОСОБА_4 , в розмірі по 69 900, 00 грн з кожного відповідно до статті 1281 ЦК України.
 
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки суд правильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушив норми процесуального права.
 
Доводи касаційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 394, 395, 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.
 
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року залишити без змін.
 
Відмовити в задоволенні клопотань ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зупинення дії постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                           С. Ю. Бурлаков
В. М. Коротун
М. Є. Червинська