У х в а л а  
 
23 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 705/2075/19
провадження № 61-1268 ск 20
 
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,
 
розглянув касаційну скаргу Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду       від 18 грудня 2019 року в справі за позовом Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,
 
В с т а н о в и в:
 
1. У травні 2019 року Адвокатське об`єднання « Гапоненко Роман і партнери» (далі - АО « Гапоненко Роман і партнери») звернулося до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 21 517,09 грн.
 
2. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області                від 09 вересня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.
 
3. Додатковим рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2019 року стягнуто з АО «Гапоненко Роман і партнери» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.
 
4. Постановою Черкаського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року апеляційну скаргу АО «Гапоненко Роман і партнери» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2019 року задоволено частково: рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2019 року змінено, шляхом скасування в частині залишення без задоволення вимог відповідача про відшкодування за рахунок позивача понесених витрат на правничу допомогу; у решті рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня         2019 року залишено без змін.
 
5. Постановою Черкаського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року апеляційну скаргу  АО «Гапоненко Роман і партнери» на додаткове рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня          2019 року залишено без задоволення, а додаткове рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2019 року залишено без змін.
 
6. 17 січня 2020 року АО «Гапоненко Роман і партнери» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року.
 
7. У касаційній скарзі АО « Гапоненко Роман і партнери» просить суд касаційної інстанції скасуватирішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року, і ухвалити нове рішення, яким касаційну скаргу задовольнити.
 
8. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.
 
9. Дослідивши касаційну скаргу АО «Гапоненко Роман і партнери», Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, з огляду на наступне.
 
10. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
11. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
12. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
13. Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
 
14. Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
 
15. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
16. Як убачається з матеріалів касаційного провадження, ціна позову в даній справі становить 21 517,09 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб        (2 102,00*100=210 200,00 грн).
 
17. Верховний Суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України. 
 
18. Отже зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
 
19. Разом із цим, у касаційній скарзі АО « Гапоненко Роман і партнери» зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки в судових рішеннях убачається неоднозначність судової практики, а також, що відповідна справа становить значний суспільний інтерес.
 
20. Зазначені АО « Гапоненко Роман і партнери» аргументи суд вважає необґрунтованими, оскільки вони є виключно суб`єктивними судженнями та зводяться до переоцінки доказів і незгоди з фактичними обставинами, встановленими судами першої та апеляційної інстанцій, і належних обґрунтувань того, що, дана справа становить значний суспільний інтерес у касаційній скарзі не зазначено та належних підтверджувальних доказів до касаційної скарги не додано. Доводи касаційної скарги про те, що висновки судів в оскаржуваних судових рішеннях суперечать практиці Верховного Суду, яка викладена в постанові від 30 серпня 2018 року, в справі                 № 334/2517/16-ц, чим порушено формування єдиної правозастосовчої практики, є необґрунтованими, оскільки у наведеному заявником рішенні суду касаційної інстанції та оскаржуваних судових рішеннях установлено різні фактичні обставини у справах. Інших обґрунтованих доводів, які б свідчили про можливість відкриття касаційного провадження в малозначній справі у касаційній скарзі не наведено, а тому суд приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
21. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України             суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
22. Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
23. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
24. З урахуванням указаного, оскільки АО «Гапоненко Роман і партнери» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
25. З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
 
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, 
 
У х в а л и в:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною                 скаргою Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 18 грудня       2019 року в справі за позовом Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя:                                                                                                          В. М. Ігнатенко