ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.003719 пров. № 857/13730/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді                                   Курильця А.Р.,
суддів                                                       Кушнерика М.П., Мікули О.І.,
з участю секретаря                                   Михальської М.Р.,
представника позивача                            Бабій І.М.,
представника відповідача                        Кулі Є.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, - 

суддя в 1-й інстанції Кравців О.Р.,
час ухвалення рішення – 30.10.2019 року, 12:35 год., 
місце ухвалення рішення – м.Львів,
дата складання повного тексту рішення – 07.11.2019 року,

                                                       в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000138/2 від 06.03.2019.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що додана до позовної заяви копія платіжного доручення та копія банківської квитанції не долучалася до митної декларації від 04.03.2019. Відтак, суд не може досліджувати обставини, які не були предметом дослідження органу доходів і зборів при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів. Оскільки вказані документи не були надані до митного оформлення, відповідно такі не можуть бути використані при оцінці правомірності винесення рішення про коригування митної вартості товару. У митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість у розмірі 5800,00 Євро не підтверджена документально і не відповідає інформації про вартість даного транспортного засобу, яка згенерована відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1077 від 12.12.2018 та АСАУР та складає 14938,00 Євро. Вказаний продавець у фактурі та власник, вказаний у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (технічному паспорті) є різними особами. Однак жодних документів про перехід права власності між цими особами не надано. Оскільки позивачем документів, які підтверджують оплату не було подано митному органу, а тому й не підтверджено одну із складових митної вартості – ціну, що фактично сплачена. Таким чином подані документи не містили всіх відомостей, що підтверджували б числові значення складових митної вартості товарів. Ними скеровувалися позивачу вимоги про необхідність подання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, однак позивач 25.04.2019 надав повідомлення про неможливість  подання додаткових документів та прохання визначити митну вартість на підставі поданих документів. Тому провівши консультацію з декларантом, послідовно перевіривши можливість застосування методів визначення митної вартості, митниця встановила неможливість застосування методів визначення митної вартості 2а, 2б з причин відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в та 2г з причин відсутності вартісної основи  для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів, про що зазначено в оскаржуваному рішенні. У зв`язку з викладеним, вартість транспортного засобу визначена Львівською митницею ДФС самостійно, на базі загального рівня цін на подібний товар. Джерелом інформації для визначення митної вартості при винесенні рішення про коригування митної вартості товарів від 06.03.2019 використано рівень ціни, за який транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначений за результатами спрацювання АСАУР – 14938,00 Євро. Зважаючи на викладене, Львівська митниця ДФС вважає, що рішення про коригування митної вартості товару від 06.03.2019 прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства та не підлягає скасуванню.
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін з таких підстав.
ОСОБА_1 придбав легковий автомобіль, що був у вжитку, марки Mercedes-Benz, модель С 220 BLUETEC, седан категорія М1, номер кузова НОМЕР_1 для власного користування, рік випуску 2014, за 5800,00 Євро, що підтверджується фактурою №430963 від 06.12.2018 /а.с.11,12/.
Згідно з квитанцією №100650102 від 13.12.2018 позивач вніс готівкові кошти на рахунок у розмірі 5800,00 Євро. Цього ж дня з вказаного рахунку кошти перераховано за фактурою №430963 від 06.12.2018 /а.с.14, 15/.
Декларантом ОСОБА_2 в інтересах позивача подано митну декларацію №UA209190/2019/027454. У вказаній митній декларації заявлено до митного оформлення товар – автомобіль легковий MERCEDES-BENZ, модель С 220 BLUETEC, седан, категорія М1, що використовувався, 2014 року випуску, модельний рік 2014, дата першої реєстрації: 01.09.2014, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна: не визначений, об`ємом 2143 см.куб., 125 Kw, тип двигуна – дизельний, колісна формула 4х2, чорного кольору. Загальна кількість місць для сидіння – 5 , кількість дверей – 4, країна виробництва  - Німеччина, виробник – “MERCEDES-BENZ”. Призначений для використання по дорогах загального користування /а.с.53-54/.
На виконання вимог ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, до вказаної декларації надано ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраного методу її визначення за ціною договору (контракту): фактуру №430963 від 06.12.2018, за якою придбано автомобіль вартістю 5800,00 Євро (NETT) 43000,00 DKK) /а.с.59/; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20909/2018/75250 /а.с.60-61/; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №15226120/14735754 від 02.12.2016 /а.с.62/; договір про надання послуг митного брокера (код документа 4207d) датами:04.03.2019-04.04.2019 (в матеріалах справи відсутній); довіреність ННМ 772656 від 08.12.2018 (в матеріалах справи відсутній); копію митної декларації країни відправлення №18DК00310020ССС1А4 від 18.12.2018 /а.с.63/; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України, паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України (в матеріалах справи відсутні).
Під час автоматизованого контролю, у зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР, автоматизованою системою митного оформлення “Інспектор”, у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки  заявлена митна вартість товару не підтверджена документально і не відповідає інформації по вартості транспортного засобу та складає 14938,00 Євро.
Львівською митницею ДФС 04.03.2019 сформовано електронне повідомлення декларанту, відповідно до якого відповідач просив надати оригінали документів, вказаних у митній декларації, або засвідчених в установленому порядку їх копій. У зв`язку з тим, що подані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України необхідне подання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: висновки про якісні і кількісні характеристики /а.с.65/.
Позивач надав відповідачу повідомлення, згідно з яким додаткових документів надати не може. Просить визначити митну вартість на основі поданих документів /а.с.64/.
06.03.2019 відповідач сформував електронне повідомлення, згідно з яким вказав, що в органі доходів і зборів відсутня інформація  про вартість ідентичних та подібних (аналогічних) товарів /а.с.66/.
Цього ж дня 06.03.2019 за результатами розгляду поданої електронної митної декларації №UA209190/2019/027126 від 04.03.2019 та доданих до неї документів, прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000138/2 від 06.03.2019 /а.с.55-56/.
Заявлено позивачем митна вартість – 5800,00 Євро (еквівалентно 177348,29 грн.; курс валюти: 30,577292), коригування – 14938,00Євро. 
У вказаному рішенні зазначено, що у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість товару не підтверджена документально і не відповідає інформації по вартості даного транспортного засобу, яка згенерована АСАУР ДФС та складає 14938,00 Євро. Проведено консультації  з декларантом відповідно до ст. 57 Митного кодексу України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 Митного кодексу України) та методу 2б (ст. 60 Митного кодексу України), з причин відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації  про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 Митного кодексу України) та методу 2г (ст. 63 Митного кодексу України), з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Митну вартість визначено  за резервним методом у зв`язку з наявністю у митного органу цінової інформації з системи АСАУР ДФС. Виходячи з вищезазначеного, митна вартість товару становитиме 14938,00 Євро. Джерелом інформації для визначення митної вартості використано середню ціну, за яку транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначену за результатами опрацювання АСАУР.
Внаслідок прийняття рішення про коригування митної вартості №UA209000/2019/000138/2 від 06.03.2019 відповідачем відмовлено у митному оформлені товарів за заявленою декларантом митною вартістю та надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA209190/2019/00433 /а.с.57-58/.
Разом з тим, позивачем 07.03.2019 повторно подано МД №UA209190/2019/027454 для митного оформлення вказаного транспортного засобу /а.с.16-17/.
Відповідно до частини шостої статті 257 МК умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Положеннями статті 49 МК встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частинами першою-другою статті 51 МК передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
У частині четвертій статті 58 МК визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК).
За змістом частини другої статті 52 МК декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Стаття 53 МК визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК).
Згідно частини другої статті 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
В силу вимог частини п`ятої статті 53 МК забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Як визначено частинами першою, другою статті 54 МК, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У частині третій статті 53 МК визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Із наведених положень слідує, що орган доходів і зборів досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.
Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо: використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У повідомленні відповідача від 03.04.2019 викладено вимогу надати висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Суд вважає за доцільне зауважити, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості. 
Згідно із ч. 7 ст. 58 МК України, платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно).
Представник позивача у судовому засіданні ствердив, що товар – автомобіль придбано у Данії за ціною 43000,00 данських крон, що еквівалентно 5800,00 Євро.
Вказані кошти перераховані з рахунку позивача на рахунок продавця, що підтверджується долученими д матеріалів справи письмовими доказами, зокрема, квитанцією про внесення коштів на рахунок та платіжне доручення в іноземній валюті від 13.12.2018 /а.с.14, 15/.
Агент з митного оформлення надав митному органу фактуру від 06.12.2018, у якій вказану вартість як у Євро, такі і данських кронах: 5800,00 та 43000,00 відповідно. 
Суд не погоджується з покликанням контролюючого органу на те, що оскільки копія платіжного доручення та копія банківської квитанції до митного оформлення не було надано, відтак, не повинні досліджуватися судом та бути враховані при оцінці правомірності винесення рішення про коригування митної вартості товару, з огляду на таке.
Дослідивши письмове повідомлення про необхідність надання документів встановлено, що у такому міститься вимога про надання лише висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, експортна декларація країни відправлення.
Немає жодних вимог щодо надання інших, в тому числі банківських та платіжних документів. Відтак такі покликання є безпідставними, а платіжні документи, якими підтверджується перерахування коштів з рахунку позивача покупцю враховуються судом. Такі документи, з позиції суду, підтверджують ціну, яку позивач дійсно сплатив за придбаний товар.
Щодо витребування висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією та копію митної декларації країни відправлення суд зазначає, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Відсутність висновків про якісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Крім того, відповідач ставить під сумнів митну вартість товару у зв`язку з тим, що не надано додаткових документів. 
Судом встановлено, що відповідачу надано експортну декларацію при митному оформленні і у такій вказано вартість товару – 43000 DKK, а тому така вимога є безпідставною.
Крім цього, з огляду на викладене, відповідач необґрунтовано у своєму відзиві просив з`ясувати питання оплати наданих послуг перевезення  перевізником. Оскільки таке питання не було предметом дослідження при митному оформленні, з позиції суду, таке не слід досліджувати при розгляді справи у суді.
При цьому суд не заперечує права органу доходів і зборів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів (ч. 5 ст. 54 МК України), однак, при цьому він повинен довести підстави застосування приписів ч. 3 ст. 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознаки підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Також суд зауважує, що відповідачем у відзиві на позовну заяву, а представником відповідача у поясненнях не вказано, які форми митного оформлення згенеровано  автоматизованою системою митного оформлення “Інспектор під час автоматизованого контролю, у зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР ДФС.
Відповідно до ч. 5 ст. 58 МК України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті   це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно зі ст. 55 МК України орган доходів і зборів має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом, за відповідних умов, зокрема, якщо ним у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Суд зауважує, що ні в повідомленні, у якому вказано про необхідність про надання додаткових документів від 03.04.2019, ні в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації (хоча ціна, зазначена у документах, відповідає ціні, зазначеній у митній декларації); не зазначив які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах (хоча подані документи чітко визначають, що розрахунок за автомобіль було здійснено позивачем у розмірі 5800,00 євро або 43000,00 данських крон (DKK); які саме складові митної вартості не підтверджені документально.
Дослідивши подані письмові докази, колегія суддів приходить до висновку, що подані позивачем при митному оформленні відомості підтверджені документально та визначені кількісно; достовірність заявлених у при митному оформленні даних не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин купівлі-продажу між представником позивача та продавцем товару або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними чи за своїм змістом не відповідають дійсним обставинам, про які вказав декларант.
З поданих при митному оформленні документів не з`ясовано понесення позивачем додаткових витрат, які могли б бути включеними до митної вартості імпортованого товару, що визначені ч. 10 статті 58 МК України. 
З огляду на викладене вірними є висновки суду першої інстанції, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Разом з тим, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
За змістом п. 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України №689 від 11.09.2015, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.
Отже наявність у митного органу інформації про середню ціну, за яку транспортний засіб визначеної марки, моделі та комплектації пропонується до продажу може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України. 
Згідно з ч.ч. 3, 8 ст. 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
За приписами ч. 1, 2, 4 ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст. 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово проінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.
Суд звертає увагу на те, що перед застосуванням наступних методів визначення митної вартості товару здійснюється процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості відповідно до приписів ст.ст. 59 і 60 МК України, під час якої орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57 МК України).
З огляду на викладене, відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен проводити консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією. При цьому застосування резервного методу відповідно до вимог, встановлених ст. 64 МК України, можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування попередніх п`яти.
Пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, у рішенні вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів); посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
Згідно з п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Свою чергою рішення про коригування митної вартості товарів від 06.03.2019 містить лише вказівки про неможливість застосування другого-п`ятого методів визначення митної вартості через відсутність інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами четвертим та п`ятим. 
Відповідач в ході судового розгляду доказів на підтвердження того, що ним використовувались конкретні дані, чи які б спростовували формальний підхід щодо встановлення неможливості застосування другого-п`ятого методів визначення митної вартості товару, не надав.
Таким чином відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару, а також характеристик та розрахунку середньої ціни, про яку відповідач вказує у рішенні від 06.03.2019, за яку транспортний засіб визначеної марки, моделі та комплектації пропонується для продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, тобто ціни яка взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію, надану у зв`язку зі спрацюванням ризиків АСАУР ДФС, що залишилось неспростованим відповідачем.
Своєю чергою, покликання відповідача на спрацювання системи управління ризиками АСАУР ДФС не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.
Також, враховуючи правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 11.09.2012 у справі №21-262а12, та Верховного Суду, викладену у постанові від 30.10.2018 у справі №826/25605/15, слід звернути увагу, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Таким чином, враховуючи те, що позивач відповідно до частини другої статті 53 МК подав відповідачу всі необхідні документи разом із електронною митною декларацією для визначення митної вартості імпортованого автомобіля за основним методом визначення митної вартості товару - за ціною договору, суд дійшов висновку, що оскаржене рішення відповідач прийняв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та Митним кодексом України, а тому таке рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. 
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду  -  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                     п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 1.380.2019.003719 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	М. П. Кушнерик 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 12 лютого 2020 року.