ПОСТАНОВА
Іменем України

13 лютого 2020 року 
Київ
справа №826/4679/18
адміністративне провадження №К/9901/58061/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Пасічник С.С.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Юрченко В.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2018 року (суддя-доповідач Губська О.А., судді: Парінов А.Б., Беспалов О.О.) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними дій, скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (далі - Товариство, позивач) звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними дій щодо видання наказу від 12 березня 2018 року №393 "Про поновлення документальної планової виїзної перевірки", а також визнання протиправним й скасування зазначеного наказу.

Разом з позовною заявою Товариством подано заяву про забезпечення адміністративного позову, яку ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2018 року задоволено та зупинено дію наказу начальника Офісу великих платників податків ДФС від 12 березня 2018 року №393 "Про поновлення документальної планової виїзної перевірки" до вирішення спору по суті; заборонено Офісу великих платників податків ДФС вчиняти дії на підставі наказу від 12 березня 2018 року №393 "Про поновлення документальної планової виїзної перевірки", у тому числі, але не виключно щодо проведення документальної планової перевірки Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2015 року по 30 вересня 2017 року та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2015 року по 30 вересня 2017 року, щодо оформлення результатів зазначеної документальної планової перевірки (складання, підписання, реєстрацію актів чи довідок), щодо прийняття податкових повідомлень-рішень відносно Товариства до вирішення спору по суті.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Офісу великих платників податків ДФС про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2018 року.

Вважаючи, що під час постановлення ухвали від 30 квітня 2018 року судом першої інстанції не в повній мірі наведено обґрунтування й мотиви, з яких він виходив, Товариство в 06 липня 2018 року подало апеляційну скаргу, в якій просило ухвалу суду першої інстанції змінити шляхом доповнення її мотивувальної частини вказівкою на очевидність ознак протиправності оскаржуваного наказу суб`єкта владних повноважень. При цьому позивачем в тексті апеляційної скарги порушено й питання поновлення строку апеляційного оскарження.

Ухвалою від 17 липня 2018 року Київський апеляційний адміністративний суд залишив апеляційну скаргу позивача без руху, надавши йому строк до 25 липня 2018 року для усунення її недоліків, зокрема, шляхом подання заяви про поновлення строку звернення з апеляційною скаргою із наведенням підстав для його поновлення, оскільки прийшов до висновку про пропуск Товариством такого строку, а в подальшому ухвалою від 26 липня 2018 року - відмовив у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини 1 статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку із неусуненням позивачем недоліку апеляційної скарги.

Не погоджуючись із постановленою судом ухвалою від 26 липня 2018 року, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив її скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Мотивуючи касаційну скаргу, Товариство зазначало, що, залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд апеляційної інстанції в порушення положень частини 3 статті 298 КАС України, за змістом яких особа має право звернутись до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для його поновлення протягом десяти днів з дня вручення ухвали, встановив йому такий строк до 25 липня 2018 року, залишивши при цьому поза увагою й ту обставину, що копію ухвали від 17 липня 2018 року Товариство одержало лише 23 липня 2018 року, внаслідок чого було позбавлено реальної можливості виконати її вимоги у встановлений строк.

Відповідач в письмовому відзиві на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а ухвалу суду апеляційної інстанції, яку він просив залишити без змін, - обґрунтованою та законною.

Перевіривши за матеріалами справи правильність застосування апеляційним судом при постановленні оскаржуваної ухвали норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист визначеним законом шляхом.

При цьому за змістом частини 3 статті 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства, зокрема, є верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Так, частиною 2 статті 293 КАС України передбачено, що ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу, пункт 2 частини 1 якої, в свою чергу, передбачає, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, скасування забезпечення позову, відмови у забезпеченні позову, відмови у заміні заходу забезпечення позову або скасуванні забезпечення позову.

За змістом статті 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
<…> 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною 2 статті 299 цього Кодексу.

Згідно ж із частиною 3 статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини 1 статті 299 КАС України).

Отже, виходячи зі змісту наведених норм, в разі пропуску особою, що подає апеляційну скаргу, строку апеляційного оскарження така апеляційна скарга залишається судом без руху у зв`язку із непорушенням нею питання поновлення цього строку або визнанням наведених для його поновлення підстав неповажними. При цьому такій особі в будь-якому випадку надається десятиденний з дня вручення ухвали строк, але в першому випадку - для звернення до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку, а в другому - для наведення інших (поважних) підстав для його поновлення.

Разом з тим, залишаючи апеляційну скаргу позивача без руху у зв`язку із, зокрема, пропуском строку апеляційного оскарження Київський апеляційний адміністративний суд лише констатував про відсутність в матеріалах справи доказів вручення йому копії оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, не скориставшись, разом з тим, наданими йому процесуальним законом механізмами для встановлення цієї обставини як такої, хоча вона, виходячи зі змісту частини 2 статті 295 КАС України, має важливе значення для вирішення питання поновлення строку апеляційного оскарження.

В той же час, надаючи Товариству строк для усунення недоліків апеляційної скарги до 25 липня 2018 року, апеляційний суд не дотримався положень частини 3 статті 298 КАС України, яка у випадку подання апеляційної після закінчення встановленого для цього строку без порушення питання про його поновлення або визнання вказаних у заяві підстав неповажними передбачає надання особі можливості звернутись до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для його поновлення протягом імперативно встановленого строку - десяти днів з дня вручення їй копії ухвали.

З огляду на викладене, Товариство, яке згідно відмітки у повідомленні про вручення поштового рекомендованого відправлення отримало копію ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2018 року лише 23 липня 2018 року, фактично було позбавлено реальної можливості у встановлений судом строк усунути недоліки апеляційної скарги, сплативши судовий збір та подавши заяву (із наведенням інших причин) про поновлення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Однак, враховуючи викладене вище, ухвала суду попередньої інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження не відповідає зазначеним законодавчим вимогам та постановлена передчасно, а тому на підставі частини 1 статті 353 КАС України підлягає скасуванню з направленням справи до цього ж суду для продовження розгляду.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2018 року скасувати, а справу направити до цього ж суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник
І.А. Васильєва 
 В.П. Юрченко ,
Судді Верховного Суду