Справа № 127/6381/17
Провадження № 22-ц/801/297/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романчук Л.Ф.
Доповідач:Сопрун В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року	Справа № 127/6381/17	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі:
       головуючого Сопруна В.В.,
       суддів Марчук В.С., Матківської М.В.,
               за участю секретаря судового засідання Константинова А.К.,
               за участю сторін: позивача ОСОБА_1 , представника Державної казначейської служби України – Іскри С.М., представника Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області – Дмитрук Ю.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу №127/6381/17 за заявою Державної казначейської служби України за участю заінтересованих осіб ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про поворот виконання рішення суду у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Національної поліції України у Вінницькій області про стягнення моральної шкоди, 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 листопада 2019 року, яка постановлена суддею Романюк Л.Ф. в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області о 15 год 01 хв, повний текст складено 07 листопада 2019 року, 

в с т а н о в и в:

В вересні 2019 року Державна казначейська служба Україна звернулась в суд з заявою про поворот виконання рішення, мотивуючи тим, що Державною казначейською службою України 17 серпня 2018 року було здійснено виконання рішення Апеляційного суду Вінницької області від 07 серпня 2017 року та перераховано кошти на користь ОСОБА_1 в сумі 342507 грн моральної шкоди.
Постановою Верховного Суду від 14 серпня 2019 року частково задоволено касаційну скаргу Державної казначейської служби України та змінено рішення Апеляційного суду Вінницької області від 07 серпня 2017 року, зменшено розмір відшкодування моральної шкоди з 342507 грн до 5000 грн.
Таким чином, оскільки зменшено розмір моральної шкоди до 5000 грн, то 337507 грн стягнутих за рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 07 серпня 2017 року підлягають поверненню на рахунок Державної казначейської служби України.
Просили суд, в порядку виконання рішення стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної казначейської служби України 337507 грн, які були стягнуті за рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 07 серпня 2017 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 листопада 2019 року заяву про поворот виконання рішення суду задоволено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що рішення Апеляційного суду Вінницької області від 07 серпня 2017 року після його виконання змінено постановою Верховного Суду від 14 серпня 2019 року в частині стягнення моральної шкоди з 342507 грн до 5000 грн.
Не погодившись з вказаною ухвалою суду,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначив, що суд першої інстанції постановив ухвалу про поворот виконання рішення без врахування того, що суд касаційної інстанції ухвалив рішення про задоволення позовних вимог в меншому розмірі, не скасувавши (не визнавши нечинним) рішення Апеляційного суду Вінницької області від 07 серпня 2017 року, тому відсутні правові підстави для задоволення заяви про поворот виконання рішення суду.
Просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 листопада 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Національної поліції України у Вінницькій області зазначило, що вважають ухвалу суду від 06 листопада 2019 року законною, обґрунтованою, такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.  

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам законності та обґрунтованості. 
Висновки суду першої інстанції зроблені з урахування всіх обставин справи, та з дотриманням норм процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 липня 2017 року (справа №127/6381/17-ц) у задоволені позову ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду – відмовлено (т.1 а.с.119 – 124).

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 07 серпня 2017 року, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 липня 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 . Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 342507 грн моральної шкоди (т. 2 а.с.5 – 8).

17 серпня 2018 року Державною казначейською службою України було здійснено виконання рішення Апеляційного суду Вінницької області від 07 серпня 2017 року у зазначеній цивільній справі та перераховано кошти на користь ОСОБА_1 в сумі 342507 грн моральної шкоди, що підтверджується платіжним дорученням №2729 від 14 серпня 2018 року (т.2 а.с.72).

Однак, як вбачається з матеріалів справи постановою Верховного Суду від 14 серпня 2019 року, рішення Апеляційного суду Вінницької області від 07 серпня 2017 року змінено, зменшено розмір відшкодування шкоди з 342507 грн до 5000 грн (а.с.т.2 а.с.64 – 69).

Згідно до ч.1 ст. 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Відповідно до ч.5 ст. 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторін.

Згідно до ч.9 ст. 444 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частини першої третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Задовольняючи заяву про поворот виконання рішення, суд першої інстанції вірно виходив з того, що оскільки зменшено розмір моральної шкоди до 5000 грн, тому 337507 грн (342507 грн – 5000 грн = 337507 грн) стягнутих за рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 07 серпня 2017 року підлягають поверненню на рахунок Державної казначейської служби України.
Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала (рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням військової частини НОМЕР_1 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України від 2 листопада 2011 року № 13-рп/2011).
Крім того, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; щоб виконане рішення було скасовано вищестоящим судом повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. 
Враховуючи наведене, поворот виконання рішення необхідно розглядати як повернення (виконання) особою, на користь якої відбулось виконання в подальшому скасованого (зміненого) рішення, всього, що було на її користь виконано, тій особі, якою було здійснено таке виконання.
З огляду на те, що рішення Апеляційного суду Вінницької області від 07 серпня 2017 року в частині стягнення моральної шкоди на користь  ОСОБА_1 змінено, а саме зменшено такий розмір з 342507 грн до 5000 грн, після його виконання, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для повороту виконання зміненого рішення апеляційного суду.
Доводи апеляційної скарги в тому, що суд першої інстанції не врахував того, що суд касаційної інстанції ухвалив рішення про задоволення позовних вимог в меншому розмірі, не скасувавши (не визнавши нечинним) рішення Апеляційного суду Вінницької області від 07 серпня 2017 року, тому відсутні були правові підстави для задоволення заяви про поворот виконання рішення суду, спростовуються вищезазначеним рішенням Конституційного Суду України, згідно якого інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого чи зміненого рішення суду із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі.

Порушень процесуального права, які могли б призвести до скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, ухвала суду є законною і обґрунтованою, постановлена з дотриманням вимог процесуального права і підстави для її скасування відсутні.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12 лютого 2020 року.

Головуючий                 Сопрун В.В.

Судді                                 Марчук В.С.
                                       
                                                       Матківська М.В.