ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.002697 пров. № 857/13722/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Довгої О.І., Макарика В.Я., 
при секретарі судового засідання:                              Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення  Львівського окружного адміністративного суду  від 13 листопада 2019 року (суддя- Кедик М.В., ухвалене в м. Львові) у справі №1.380.2019.002697 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області   про визнання протиправними дій, зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії, - 

                                                                 ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 під час її перерахунку з 90% від відповідних грошових сум грошового забезпечення на 70% від відповідних сум грошового забезпечення; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.01.2018 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 в розмірі 90% від відповідних сум грошового забезпечення з нарахуванням компенсацій втрати чинних доходів; встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду  від 13 листопада 2019 року позов задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення ОСОБА_1 основного розміру пенсії за вислугу років під час її перерахунку з 90% від відповідних грошових сум грошового забезпечення на 70% від відповідних грошових сум грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.01.2018 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 в розмірі 90% від відповідних грошових сум грошового забезпечення; у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області нарахувати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач в частині відмовлених позовних вимог, з підстав неповного з`ясування обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог та зобов`язати пенсійний орган нарахувати компенсацію втрати частини грошових доходів з 01.01.2018р. до повної компенсації втрачених доходів.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що враховуючи, що право на перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 набув з 01.01.2018, проте, відповідачем виплати пенсії в повному обсязі здійснено з порушенням строків та порядку, встановлених законодавством на час виникнення спірних правовідносин, право позивача на виплату пенсії за період з 01.01.201 8 року є порушеним та має бути відновленим.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог законним та просить залишити його без змін в цій частині. 
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на неї, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. 
Апелянт, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився та явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав. 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Пенсія призначена з 09.09.2009. Основний розмір пенсії становив 90 % грошового забезпечення.
01.04.2018 ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії за період з 01.01.2018 із зазначенням 70% основного грошового забезпечення.
ОСОБА_1 04.04.2019 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з заявою про перерахунок пенсії. Проте, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 06.05.2019 № 2146/В-20/07.05-06 повідомило, що ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2018 на підставі довідки про грошове забезпечення, скерованої на їхню адресу Львівським обласним військовим комісаріатом. Грошове забезпечення на підставі цієї  довідки становить 13845,00 грн. Розмір пенсії обчислений за нормами Закону 2262 в редакції чинній момент проведення перерахунку пенсії, тобто максимальний розмір пенсії обчислений відповідно до частини 2 статті 13 зазначеного Закону, у розмірі 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Основний розмір пенсії з 01.01.2018 становить 9691,50 грн  (13845,18 х 70 %  грошового забезпечення). Зазначає, що пенсія призначена, перерахована та виплачується  відповідно до вимог чинного законодавства.
Відтак, не погоджуючись із перерахунком пенсії та застосуванням обмеження максимальним розміром 70% грошового забезпечення, позивач звернувся в суду з даним позовом.
Частково задовольняючи позов суд першої інстанції прийшов до висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення відсотку основного розміру пенсії з 90% на 70% при проведені її перерахунку на підставі Постанови № 103 та, відповідно, про наявність підстав для проведення перерахунку та виплати пенсії позивачу, починаючи з 01.01.2018, виходячи з 90% від відповідних сум грошового забезпечення.
Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції переглядає апеляційну скаргу в межах щодо виплати компенсації втрати частини доходів.
Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
При цьому, ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Статтею 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
У той же час, п. 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати №159 встановлено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
За змістом п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію позивач набуває в момент отримання доходу.
При цьому, слід враховувати, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої положеннями зазначеного Закону компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.
Таким чином, обов`язок здійснити компенсацію втрати частини доходів настає лише у випадку порушення встановлених строків їх виплати.
Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що вказана у постанові від 11 липня 2018 року по справі за № 487/6923/16-а.
В даному випадку, позивач просить нарахувати компенсацію на ще не виплачені суми пенсії, що не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», за порушення строків виплати яких сплачується компенсація.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції з наведених вище мотивів, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,- 

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення  Львівського окружного адміністративного суду  від 13 листопада 2019 року у справі №1.380.2019.002697 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	В. Я. Макарик  	
Повне судове рішення складено 27.02.2020