ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/21360/19                                                                                Головуючий у 1 інстанції: Кузьменко В.А.
                                                                                Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  15 січня 2020 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача Суддів  За участю секретаря	Вівдиченко Т.Р. Аліменка В.О. Федотова І.В. Борейка Д.Е	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка Андрія Сергійовича та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" до Міністерства юстиції України, Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка Андрія Сергійовича, третя особа - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання протиправними бездіяльності та дій, скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі - ОСОБА_1 , Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" звернулися до суду з позовом до Міністерства юстиції України, Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка Андрія Сергійовича, третя особа - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, шляхом зміни предмета позову, просили: 1)       визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України, що полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду скарги АТ       "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на дії приватного виконавця Куземченка А.С. від 30 жовтня 2019 року №30; 2)       визнати протиправними дії приватного виконавця Куземченка А.С. по відкриттю виконавчого провадження №60403353 та винесенню постанов від 23 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження №60403353, від 23       жовтня 2019 року про накладення арешту на кошти боржника за ВП №60403353, від 23       жовтня 2019 року про стягнення з божника основної винагороди за ВП №60403353, від 28       жовтня 2019 року про розшук майна боржника за ВП №60403353, від 28 жовтня 2019 року про арешт майна божника за ВП №60403353, від 29 жовтня 2019 року про арешт майна боржника за ВП №60403353; 3)       скасувати постанови приватного виконавця Куземченка А.С. від 23 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження №60403353, від 23 жовтня 2019 року про накладення арешту на кошти боржника за ВП №60403353, від 23 жовтня 2019       року про стягнення з божника основної винагороди за ВП №60403353, від 28 жовтня 2019       року про розшук майна боржника за ВП №60403353, від 28 жовтня 2019 року про арешт майна божника за ВП №60403353, від 29 жовтня 2019 року про арешт майна боржника за ВП №60403353.
Також, позивачі подали заяву про забезпечення позову, в якій просили: 1)       заборонити приватному виконавцю Куземченку А.С. здійснювати діяльність приватного виконавця шляхом її зупинення; 2)       заборонити приватному виконавцю Куземченку А.С. та будь-яким іншим державним та/або приватним виконавцям, яким пред`явлено або буде пред`явлено до виконання виконавчий документ, виданий на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15 січня 2019 року по справі №904/1209/18 (наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2019 року на суму 100       371       794,83 грн.), вчиняти будь-які дії по його примусовому виконанню до набрання законної сили рішенням суду у даній справі; 3)       зупинити дію всіх постанов, винесених відповідачем 2 в рамках виконавчого провадження ВП №60403353, а також інших виконавчих проваджень, відкритих приватним виконавцем Куземченком А.С. та будь-якими іншими державними та/або приватними виконавцями з примусового виконання виконавчого документа, виданого на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15 січня 2019 по справі №904/1209/18 (наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 01       квітня 2019 року на суму 100 371 794,83 грн. до набрання законної сили рішенням суду у даній справі; 4)       призупинити дію посвідчення приватного виконавця Куземченку А.С. до набрання законної сили рішенням суду по суті у даній справі; 5)       зупинити стягнення на підставі наказу господарського суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2019 року по справі №904/1209/18       про стягнення з АТ       "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на користь АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 18 679 583,84 грн. 3% річних, 81 075 510,99 грн. інфляційних втрат, 616 700,00 грн. витрат по сплаті судового збору до набрання законної сили рішенням по справі; 6)       зобов`язати банківські установи згідно з переліком, визначеним у постанові про арешт коштів боржника від 23 жовтня 2019 року, в адресу яких направлені постанови про відкриття ВП №60403353 та арешт рахунків АТ       "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" та Самарівського виробничого управління АТ       "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" (АТ "Банк Кліринговий Дім", Філія - Дніпропетровське обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України", АТ "Державний експортно-імпортний банк України", Філія АТ "Державний експортно-імпортний банк України" в м. Дніпрі, ПАТ АБ "Укргазбанк", АТ КБ "Приват Банк", ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк") відновити операції за рахунками клієнта - АТ       "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", в тому числі, АТ "Банк Кліринговий Дім" (UA85 3006 4700 0000 0260 0424 1149 4 (260042411494).
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року заяву ОСОБА_1 та Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченку Андрію Сергійовичу та будь-яким іншим державним та/або приватним виконавцям, яким пред`явлено або буде пред`явлено до виконання виконавчий документ, виданий на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15 січня 2019 року по справі №904/1209/18 (наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2019 року на суму 100 371 794,83 грн.), вчиняти будь-які дії по його примусовому виконанню.
Зупинено стягнення у межах виконавчого провадження ВП №60403353 на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2019 року по справі №904/1209/18 про стягнення з АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на користь АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 18       679 583,84 грн. 3% річних, 81 075 510,99 грн. інфляційних втрат, 616 700,00 грн. витрат по сплаті судового збору.
Зупинено дію постанов Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка Андрія Сергійовича від 23   жовтня 2019 року ВП №60403353 про відкриття виконавчого провадження; від 23 жовтня 2019 року ВП №60403353       про арешт коштів боржника; від 23 жовтня 2019 року ВП №60403353 про стягнення з божника основної винагороди; від 28 жовтня 2019 року ВП №60403353 про арешт майна божника; від 29       жовтня 2019 року ВП №60403353 про арешт майна боржника.  В іншій частині заяви відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду, відповідач - Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову.
Також, не погодившись з ухвалою суду, третя особа - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову.
02 січня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від Міністерства юстиції України надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із неможливістю забезпечити явку адвоката у судове засідання, оскільки, з 01 січня 2020 року представництво органів державної влади  в судах здійснюється виключно адвокатами. Крім цього, зазначено, що Законом України  «Про державний бюджет  на 2020 рік не передбачено видатків на забезпечення оплати послуг адвокатів.
Розглянувши заявлене клопотання, враховуючи строки розгляду ухвал з питань вжиття заходів забезпечення позову та  відсутність інформації щодо дати коли буде можливість у Міністерства забезпечити участь адвоката, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про відкладення розгляду справи слід відмовити.
03 січня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від третьої особи - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшло клопотання про долучення практики у справу.
10 січня 2020 року до суду апеляційної інстанції від позивача - Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" надійшли відзиви на апеляційні скарги, в яких підтримує позицію суду першої інстанції.
15 січня 2020 року до суду апеляційної інстанції від третьої особи - Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшло пояснення на відзив позивачів, в якому, також, надав вступну та резолютивну частини ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 09 січня 2020 року по справі № 904/1209/18.
Також, 15 січня 2020 року в суді апеляційної інстанції Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченком А.С. надано клопотання про приєднання до матеріалів справи - Довідки про результати проведеної позапланової перевірки від 28.11.2019 року.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, наказом Господарського суду Дніпропетровської області   від 01.04.2019 року по справі № 904/1209/18, на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2019 р. та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 25.03.2019 р., які набрали законної сили 25.03.2019р., наказано: 
Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» м. Дніпро (Ідентифікаційний код 03340920, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, 2) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ (Ідентифікаційний код 20077720, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6) суму 3% річних в розмірі 18679583 грн.84 коп., інфляційну складову в розмірі 81075510 грн. 99 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 616700 грн. 
Наказ дійсний для пред`явлення до 26.03.2022р.
Постановою приватного виконавця Куземченка А.С. від 23 жовтня 2019 року ВП №60403353 відкрито виконавче провадження із примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2019 року №904/1209/18 про стягнення з АТ       "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" суму 3% річних в розмірі 18       679       583,84 грн., інфляційну складову в розмірі 81       075       510,99 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 616       700,00 грн.; згідно із заявою стягувача залишок боргу становить 98       317       507,36 грн.
Вказаною постановою зобов`язано боржника - позивача 2 подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, а також стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 98       31       750,73 грн.
Постановою приватного виконавця Куземченка А.С. від 23 жовтня 2019 року ВП №60403353 про арешт коштів боржника накладено арешт на грошові кошти та інші цінності боржника, що обліковуються на всіх рахунках і вкладах чи перебувають на зберіганні в банках чи фінансових установах України в тому числі: р/р НОМЕР_15, НОМЕР_16, НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_19, НОМЕР_20, НОМЕР_21, НОМЕР_22, НОМЕР_23, № НОМЕР_1 в АБ "КЛІРИНГОВИЙ ДІМ"; р/р № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , НОМЕР_24, НОМЕР_25, НОМЕР_26, № НОМЕР_6 , НОМЕР_27, № НОМЕР_7 в Філія - Дніпропетровське обласне управління АТ "Ощадбанк"; р/р № НОМЕР_8 , НОМЕР_28 в АТ "Укрексімбанк"; р/р НОМЕР_29 в Філії АТ "Укрексімбанк"; р/р № НОМЕР_9 в АБ "Укргазбанк"; р/р № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 в АТ КБ "ІІриватбанк"; рахунок № НОМЕР_12 , НОМЕР_30 в ПАТ "Промінвестбанк"; рахунки Самарівського виробничого управління Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз"; р/р НОМЕР_31, № НОМЕР_13 АБ "КЛІРИНГОВИЙ ДІМ"; р/р № НОМЕР_14 в Філії - Дніпропетровське обласне управління АТ "Ощадбанк" та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику - АТ       "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", у тому числі, що знаходяться на рахунках виробничого підрозділу боржника - Самарійське виробниче управління АТ       "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз".
Також, приватним виконавцем Куземченком А.С. у межах ВП №60403353 винесено постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 23 жовтня 2019    року, про розшук майна боржника від 28 жовтня 2019 року, про арешт майна боржника від 28 жовтня 2019 року, про арешт майна боржника від 29 жовтня 2019 року.
Вважаючи, що дії та постанови приватного виконавця Куземченка С.А., в рамках виконавчого провадження ВП №60403353 винесені внаслідок зловживання своїми повноваженнями, є незаконними та свідчать про грубе порушення приватним виконавцем Куземченком A.C. вимог Закону України "Про виконавче провадження", АТ       "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" звернулось до Міністерства юстиції України зі скаргою від 31 жовтня 2019 року №110/9, у якій просило перевірити факти, викладені у даній скарзі, та внести подання до Дисциплінарної комісії про притягнення відповідача 2 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця.
Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що примусове виконання вищезазначених виконавчих документів та накладення арешту на майно і кошти у межах суми стягнення може істотно вплинути на діяльність АТ       "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", ускладнити або призвести до неможливості поновлення прав, на захист яких поданий адміністративний позов, що, у свою чергу, може призвести до банкрутства Товариства позбавить акціонера права на отримання належних йому дивідендів.
На думку суду першої інстанції, наведені обставини свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду та ефективний захист і поновлення порушених прав позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду, що є достатньою підставою для забезпечення позову, відповідно до пункту 1 частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.
Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Приписами ч.ч. 1, 2   ст. 150 КАС України   передбачено,      що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до   статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України,   позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.
В розумінні наведеної норми Закону, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.
Необґрунтоване вжиття заходів забезпечення позову може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.
Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» висвітлено позицію щодо вжиття заходів забезпечення позову в адміністративних справах, зокрема, зазначено, що судам необхідно враховувати, що, згідно з частинами третьою та четвертою   статті 117 КАС України, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; заборони вчиняти певні дії. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.
Отже, при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з врахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.
Колегією суддів враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні від 15 листопада 2007 року по справі «Бендерський проти України», в якому Суд зазначив, що судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.
У справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1   статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.
Крім того, у рішенні від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав» проти України» Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.
При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Отже, із наведеного слідує, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.
В той же час, матеріали справи таких доказів не містять.
Так, спеціальним   законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до   закону   підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є   Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»   (далі - Закон № 1404-VIII в редакцій чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження та стягнення судового збору).
Згідно   статті 1 Закону № 1404-VIII,   виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому   Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим   Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього   Закону   та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього   Закону   підлягають примусовому виконанню.
В силу частини першої   статті 18 Закону № 1404-VIII,   виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим   Законом   заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частиною п`ятою   статті 26 Закону № 1404-VIII   визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати   декларацію про доходи   та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому   статтею 27 цього Закону.
В силу ч.ч. 7,8 статті 26 Закону № 1404-VIII, у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.
У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.
У разі якщо при відкритті виконавчого провадження виконавцем накладено арешт на майно боржника, боржник за погодженням із стягувачем має право передати йому таке майно або реалізувати його та передати кошти від його реалізації стягувачу в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Після передачі майна стягувачу або внесення покупцем коштів на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця арешт з проданого майна боржника знімається за постановою виконавця.
Колегія суддів звертає увагу на те, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області   від 01.04.2019 року по справі № 904/1209/18, набрало законої сили та підлягає виконанню .
Імперативними приписами   ст. 129-1 Конституції України   передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з ч.ч. 1, 2   ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року по аналогічній справі №640/9158/19 за участю тих самих сторін, в якій зазначено: «Вживши, в даному предметі спору, заходів забезпечення позову, суди попередніх інстанцій фактично зупинили виконання судових рішень господарських судів, що суперечить   Господарському процесуальному кодексу України   (в розрізі обов`язковості судових рішень)».
Крім цього, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не зазначено, які саме права позивачів будуть порушені і їх неможливо буде поновити (необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для захисту цих прав) в разі невжиття заходів забезпечення позову, адже положеннями частини другої   статті 150 КАС України   передбачено забезпечення позову не у випадку наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача   до ухвалення рішення в адміністративній справі, а у випадку необхідності докладання значних зусиль та витрат для виконання рішення суду або в поновленні порушених прав, або якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
В оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції, також, немає посилань на очевидну протиправність рішень Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка А.С., дію яких зупинено в порядку забезпечення позову, і відповідні обставини судом не встановлені. Не встановлено факту порушення прав позивачів.
Крім цього, матеріали даної справи не містять копій спірного виконавчого провадження,  а також, будь-яких доказів, на які посилалися заявники під час звернення до суду першої інстанції із заявою про вжиття заходів забезпечення позову.
Натомість, в суді апеляційної інстанції відповідач - Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. надав довідку Міністерства юстиції України  за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності Приватного виконавця Куземченка А.С. від 28 листопада 2019 року щодо здійснення виконавчого провадження № 60403353, що свідчить про відсутність бездіяльності відповідача щодо не розгляду скарги та прийнятті рішення.
З вказаної довідки вбачається, що Приватним виконавцем 25.10.2019 р. на адресу АТ «НАК «Нафтогаз України» був направлений лист (запит), згідно якого Приватний виконавець просить підвередити, або спростувати факт припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 21.05.2019 р. №490007.2-СК-8683-0519.
На адресу Приватного виконавця 29.10.2019 р. надійшов лист АТ «НАК «Нафтогаз України» від 28.10.2019 р., згідно якого встановлено, що стягувач АТ «НАК «Нафтогаз України» не визнає вказаної заяви про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 21.05.2019 р. №490007.2-СК-8683-0519, оскаржує її у Господарському суді Дніпропетровської області в рамках справи та просить вжити заходи щодо стягнення боргу за виконавчим листом.
В суді апеляційної інстанції представник АТ «НАК «Нафтогаз України» пояснила, що у даному виконавчому провадженні стягується  не основний борг, а сума 3% річних та індекс інфляції, що унеможливлює зарахування зустрічних однорідних вимог. 
Також, колегія суддів враховує, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області 09.01.2020 року у справі № 904/1209/18 відмовлено у задоволенні скарги АТ «Дніпропетровськгаз» на дії Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземчен  ка А.С. з винесення постанов: від 23.10.19 р. про відкриття виконавчого провадження № 60403353 з виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2019 року у справі № 904/1209/18, від 23.10.19 р. про накладення арешту на кошти боржника за ВП № 60403353, від 28.10.19 р. про розшук майна боржника за ВП № 60403353, від 28.10.19 р. про арешт майна боржника за ВП № 60403353, від 28.10.2019 року про арешт майна боржника за ВП № 60403353 та їх скасування.
Вищеказане, на думку колегії суддів, свідчить про непропорційність та неспівмірність застосованих судом першої інстанції заходів забезпечення позову.
Отже, дослідивши заяву позивачів про забезпечення адміністративного позову, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи заявників не підтверджуються існуванням обставин, передбачених   статтею 150 КАС України, а тому, подана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
Позивачами не доведено, що невжиття вищевказаних заходів забезпечення позову унеможливить поновлення порушених прав, ефективний захист чи виконання рішення суду. 
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до пункту другого частини першої   статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини першої   статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про вжиття заходів забезпечення позову, а тому зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким у задоволенні заяви про  вжиття заходів забезпечення позову - слід відмовити.
Керуючись статтями   150,   242,   308,   311,   315,   317,   321,   322,   325,   328,   329 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка Андрія Сергійовича та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити.
Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року року     скасувати, ухвалити нову постанову.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 та Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" про  вжиття заходів забезпечення позову  - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач  Судді   	Вівдиченко Т.Р.  Аліменко В.О.  Федотов І.В 	

                                       Повний такст постанови виготовлено 16 січня 2020 року.