Справа № 162/919/18 	Головуючий у 1 інстанції: Глинянчук В. Д. 	
Провадження № 22-ц/802/48/20  Категорія: 96 	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
15 січня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,
з участю:
секретаря судового засідання - Губарик К. А.,
осіб, які не брали участі у справі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
представників осіб, які не брали участі у справі - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційними скаргами осіб, які не брали участі у розгляді справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на рішення Любешівського районного суду Волинської області від 30 січня 2019 року,
                               В С Т А Н О В И В:
У грудні 2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою у порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява мотивована тим, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дошлюбне прізвище заявника було ОСОБА_5 . Відомості про батька у актовому записі про народження записано зі слів матері ОСОБА_7 , яка на цей момент не перебувала у шлюбі з батьком. З часу народження заявниці ОСОБА_8 фактично визнавав її своєю донькою. Згодом батьки одружилися і вони проживали разом однією сім`єю аж до одруження заявниці. Після смерті батька ОСОБА_5 не може реалізувати свої спадкові права щодо майна ОСОБА_8 через неможливість підтвердження родинних відносин з батьком.
Заявниця вказує, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Підкормілля Любешівського району у віці 72 років. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно.
Для прийняття спадщини їй необхідно встановити факт батьківства за рішенням суду.
Просила суд встановити факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт Любешів Любешівського району Волинської області ОСОБА_8 , уродженець та житель с. Підкормілля Любешівського району Волинської області, є її батьком.
Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 30 січня 2019 року заяву задоволено. Встановлено факт батьківства ОСОБА_8 , який згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Підкормілля Любешівського району Волинської області, щодо ОСОБА_9 , яка згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Підкормілля Любешівського району Волинської області.
Не погоджуючись із даним рішенням суду, особи, які не брали участі у розгляді справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення суду першої інстанції у зв`язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. 
Зазначають, що вони є сестрами покійного ОСОБА_8 . Цим рішенням порушено їхні права на спадкування після смерті їхньої матері ОСОБА_10 та померлого брата ОСОБА_8 . Покликаються на те, що оскаржуваним рішенням встановлено факт родинних відносин, який дає право на спадкування після смерті ОСОБА_8 іншій особі, що в свою чергу безпосередньо впливає на їхні спадкові права. Крім того, вважають, що факт батьківства ОСОБА_8 відносно заявниці не доведений жодними доказами.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ста 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Розглядаючи в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_5 , суд виходив з того, що факт батьківства ОСОБА_8 щодо заявниці встановлений сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.
Проте до такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.
Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з частиною першою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхування; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Статтею 130 СК України передбачено встановлення факту батьківства за рішенням суду у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини. При цьому встановлення такого факту проводиться в порядку окремого, а не позовного провадження. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Така заява може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 126 СК, зокрема матір`ю дитини, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Проте, якщо встановлення факту батьківства зачіпає інтереси спадкоємців померлого, справа має розглядатися в порядку позовного провадження.
Як роз`яснено у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_5 просила встановити факт батьківства ОСОБА_8 стосовно неї, зазначивши при цьому мету встановлення такого факту - для отримання спадщини після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Як свідчать матеріали справи та зазначає заявниця, після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на належне йому майно. У зв`язку з цим вона зверталась до Любешівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак посадовими особами нотаріальної контори їй було надано роз`яснення, що у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_8 , слід відмовити, оскільки наявні перешкоди у видачі такого свідоцтва, оскільки в поданих нею документах не спостерігається родинний зв`язок з покійним, а тому змушена на підставі наведеного звертатись до суду із даною заявою. Тобто для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 їй необхідно встановити факт батьківства.
З матеріалів справи вбачається, що заінтересованою особою в заяві про встановлення факту батьківства, зазначено Любешівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області.
В поданих особами, які не брали участі у справі, апеляційних скаргах рідні сестри померлого ОСОБА_8 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 покликаються на те, що вони є спадкоємцями майна, зокрема і житлового будинку після смерті їх матері ОСОБА_10 , яка померла у 2014 році, та після смерті брата, заперечують факт батьківства спадкодавця із заявницею, оскільки відсутні будь-які докази на підтвердження такого факту, а тому вважають, що оскаржуваним рішенням суду порушено їх спадкові права, отже дана заява не могла бути задоволена.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_5 помилково зазначила заінтересованою особою Любешівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, оскільки зазначений орган не є тією особою, яка може бути заінтересована у розгляді даної справи.
Колегія суддів доходить висновку, що із матеріалів, наявних у справі, та доданих до апеляційних скарг, вбачається спір про право на спадкування майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 , що унеможливлює розгляд справи в порядку окремого провадження. Такий спір про право має розглядатись в порядку позовного провадження із залученням до участі у справі всіх спадкоємців померлого.
За таких обставин суд апеляційної інстанції доходить висновку про залишення заяви ОСОБА_5 без розгляду, оскільки із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення та апеляційних скарг вбачається спір про спадкове право.
Відповідно до ч.4 статті 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Згідно з роз`ясненнями у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Суд апеляційної інстанції, приймаючи до уваги встановлені обставини, вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає до скасування, як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального права, із залишенням заяви без розгляду та роз`яснити заявниці ОСОБА_5 право на звернення до суду із позовом на загальних підставах.
Разом з тим, вимоги осіб, що подали апеляційні скарги, в частині стягнення із заявниці понесених ними судових витрат не підлягають до задоволення, оскільки відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України встановлено таку особливість розгляду справ окремого провадження, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 374,377,381,382-384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги осіб, які не брали участі у розгляді справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Любешівського районного суду Волинської області від 30 січня 2019 року в даній справі скасувати. 
Заяву ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді