Постанова
Іменем України 
 
09 жовтня 2019 року
м. Київ
справа №490/10490/14-к
провадження № 51-3033км19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,                                   
суддів                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
за участю: 
секретаря судового засідання                           ОСОБА_4 ,
 
прокурора                                                                ОСОБА_5 ,
 
скаржника (в режимі відеоконференції)           ОСОБА_6 ,                                           
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року про відмову у поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2019 року.
 
Зміст судового рішення і встановлені судом апеляційної інстанцій обставини
 
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року ОСОБА_6 відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2019 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвал Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 липня та 14 серпня 2014 року.
 
Згідно з мотивувальною частиною вказаної ухвали ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді від 29 січня 2019 року лише 04 березня 2019 року, тобто поза  межами  встановленого ст.395 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК) п`ятиденного строку з моменту оголошення. З досліджених у судовому засіданні матеріалів апеляційний суд встановив, що строк для оскарження ухвали слідчого судді від 29 січня 2019 року сплинув 04 лютого 2019 року,  а посилання ОСОБА_6 , що він ознайомився з повним текстом ухвали слідчого судді поза межами строку на апеляційне оскарження, не є поважною причиною для його поновлення.
 
Вимоги і доводи, викладені у касаційній скарзі 
 
У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
 
На обґрунтування доводів  ОСОБА_6  зазначає про незаконність оскаржуваної ухвали. Вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2019 року, оскільки про існування вказаної ухвали стало відомо 26 лютого 2019 року ізсайту Судової влади України, а 09 березня 2019 року він отримав її копію. 
 
Вважає, що слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва, несвоєчасно направивши йому ухвалу від 29 січня 2019 року, обмежив його право на своєчасне апеляційне оскарження.
 
Крім цього, вказує, що строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не пропущено і існують всі підстави для його поновлення.

Позиції  учасників судового провадження 
 
ОСОБА_6 підтримав доводи, наведені в касаційні скарзі і просив її задовольнити. 
 
У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення касаційної скарги ОСОБА_6 . Вважає, що суд апеляційної інстанції обґрунтовано, відповідно до норм чинного КПК відмовив у поновленні строків на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2019 року.
 
Мотиви Суду
 
Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_6 , прокурора та перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
 
Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
 
Стаття 438 КПК визначає, що предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
 
Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення                               (ч. 1 ст. 412 КПК).
 
Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. 
 
Частиною 3 ст. 395 КПК установлено виключення із загального правила щодо початку обчислення строку оскарження ухвал слідчого судді, за яким відлік п`ятиденного терміну починається не з дня їхнього проголошення, а з дня отримання заінтересованою особою копії судового рішення. Зазначений порядок стосується лише тих осіб, без виклику яких було постановлено ухвалу слідчого судді, яку вони оскаржують.
 
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді згідно з вимогами частин 2, 3 ст. 395 КПК  подається протягом 5 днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, - в цей же строк з моменту вручення копії судового рішення.
 
Пунктом 4 ч. 3 ст. 399 КПК визначено, що апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження, й особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
 
Згідно зі ст. 117 КПК пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.
 
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судового рішення, пов`язані дійсно з істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнювали можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
 
Як убачається з матеріалів провадження, слідчий суддяЦентрального районного суду м. Миколаєва ухвалою від 29 січня 2019 року відмовив у задоволенні заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами – ухвал Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 липня та 14 серпня 2014 року.
 
ОСОБА_6 04 березня 2019 року подав до Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді від 29 січня 2019 року, при цьому заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеного судового рішення. Підставою для поновлення строку перегляду оскаржуваного рішення ОСОБА_6 вказав день ознайомлення з текстом ухвали слідчого судді – 26 лютого 2019 року на сайті Судової влади України, що, на його думку, свідчило про поважність причин пропуску цього строку.
 
Миколаївський апеляційний суд, керуючись статтями 395, 399 КПК, ухвалою від 01 квітня 2019 року відмовив ОСОБА_6 у поновленні строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєвавід        29 січня 2019 року, оскільки скаржник пропустив зазначений строк без поважних причин.
 
Як установив апеляційний суд і вбачається з матеріалів справи, процесуальний порядок ухвалення та проголошення рішення слідчим суддею було дотримано.
 
ОСОБА_6 був присутнім у судовому засіданні 29 січня 2019 року під час розгляду його заяви про перегляд рішень за нововиявленими обставинами і давав суду пояснення (а.с. 8). 
 
На технічному носії інформації зафіксовано аудіозапис перебігу зазначеного судового засідання від 29 січня 2019 року.
 
Аналогічна інформація міститься в журналі судового засідання.
 
Отже, резолютивну частину ухвали слідчий суддя постановив та оголосив 29 січня  2019 року.
 
Водночас апеляційну скаргу на зазначену ухвалу слідчого судді від 29 січня 2019 року ОСОБА_6 подав до апеляційного суду 04 березня 2019 року, тобто поза межами п`ятиденного строку на апеляційне оскарження цього судового рішення. 
 
Посилання  ОСОБА_6 на те, що він ознайомився із повним текстом ухвали поза межами строку на апеляційне оскарження, не свідчить про поважність пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді, а тому апеляційний суд обґрунтовано визнав його безпідставним, оскільки перебіг строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції пов`язаний із днем її оголошення, а не з моментом отримання її копії.
 
Крім цього, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень резолютивну частину ухвали слідчого судді від 29 січня 2019 року та її повний текст оголошено та надіслано судом до реєстру 01 лютого 2019 року й оприлюднено                 04 лютого 2019 року.
 
Посилання ОСОБА_6 на те, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 29 січня 2019 року якою йому відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження, обчислюється з дня отримання повного тексту ухвали слідчого судді, тобто з 04 березня 2019 року, не ґрунтуються на вказаних вище вимогах кримінального процесуального закону.
 
Суд уважає, що, вирішуючи питання про поновлення процесуального строку, апеляційний суд дотримався положень ч. 4 ст. 31, п. 4 ч. 3 ст. 399, ст. 422 КПК та постановив ухвалу, яка відповідає вимогам статей 372, 419 цього Кодексу.
 
Слід зазначити, що  якщо слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали (правовий висновок Верховного Суду у справі № 51-6470кмо18 від         27 травня 2019 року), тобто для особи, яка оспорює рішення слідчого судді, ухвалене за викликом цієї особи, початком (початковим моментом) перебігу строку для подання апеляційної скарги є момент проголошення такого рішення.
 
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення апеляційного суду про відмову в поновленні ОСОБА_6 строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді є законним і обґрунтованим, а касаційна скарга ОСОБА_6 – такою, що не підлягає задоволенню. 
 
З врахуванням доводів заявника, тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, не встановлено.
 
Керуючись статтями 369, 376, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд
 
ухвалив:
 
Ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року про відмову у поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2019 року залишити без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_6 – без задоволення.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
 
Судді

ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                        ОСОБА_3