Постанова 
Іменем України
 
21 жовтня 2019 року
м. Київ
 
справа № 716/545/17
провадження № 61-30063св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., 
Кузнєцова В. О.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 08 вересня 2017 року у складі судді Пухарєвої О. В. та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області              від 16 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Кулянди М. І., Одинака О. О., Половінкіної Н. Ю.,
 
В С Т А Н О В И В:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» (далі - ТОВ «АВТО ПРОСТО») про визнання недійсними пунктів 2.1, 2.7, .3.2, Розділу ІІ Додатку № 2 до Угоди                                  від 20 липня 2010 року № 0316210 та встановлення права здійснювати оплату за автомобіль в межах його вартості на момент отримання 28 вересня 2010 року у сумі 109 760,00 грн.
Позовна заява мотивована тим, що 20 липня 2010 року між ним та ТОВ «АВТО ПРОСТО»укладено угоду № 0316210 (далі - Угода) про покупку автомобіля марки CHERY Tiggo, вартістю 100 720,00 грн та додатки до угоди № № 1-5. Із додатку                   № 3 до Угоди вбачається, що загальна сума грошових зобов`язань учасника, на день підписання додатку, становила 178 382,04 грн, учасником сплачено                        1 476,57 грн. Сума заборгованості на день підписання додатку № 3 становила 176 895,57 грн.
07 вересня 2010 року підписано договір поруки між боржником ОСОБА_1 , кредитором ТОВ «АВТО ПРОСТО» і співпоручителями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зобов`язалися перед кредитором відповідати за зобов`язаннями боржника.
22 вересня 2010 року підписано трьохсторонній договір № 614515-R00342 з додатками № 1 та № 2 між продавцем - ТОВ «СІ ЕЙ Автомотів», платником - ТОВ «АВТО ПРОСТО» та отримувачем - ОСОБА_1 28 вересня 2010 року позивач, відповідно до акту-передачі автомобіля № R00342, отримав від ТОВ «СІ ЕЙ Автомотів» автомобіль марки CHERY Tiggo, вартістю 109 760,00 грн.
Зазначає, що з кожним місяцем зростає сума по розстрочці платежу, але він вважає, що оскільки вже отримав автомобіль, то сума його сплати повинна відображати ринкову вартість автомобіля на момент його отримання і не повинна зростати. Вважає, що дії відповідача по підвищенню розміру щомісячного платежу є порушенням пункту 13 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору від 20 липня 2010 року є несправедливими та непрозорими. ТОВ «АВТО ПРОСТО» здійснює нечесну підприємницьку практику, оскільки його діяльність вводить споживача в оману.
Крім того зазначає, що умовами угоди взагалі не передбачена відповідальність відповідача у випадку порушення або не виконання умов ТОВ «АВТО ПРОСТО», що є порушенням частин 1-3 статті 18 закону України «Про захист прав споживачів». З урахуванням наведеного та того, що зміст угоди є складним для сприйняття і розуміння правової природи правочину, прав та обов`язків сторін, спрямований на використання відповідачем нечесної підприємницької практики, позивач вважає, що спірну угоду укладено шляхом обману щодо обставин, які мають істотне значення при вчиненні правочину.
Таким чином, просив визнати недійсними пункти 2.1, 2.7 3.2 Розділу ІІ додатку                   № 2 до Угоди та встановити право здійснювати оплату за автомобіль, в межах його вартості, на момент отримання 28 вересня 2010 року в сумі 109 760,00 грн.
 
Короткий зміст судових рішень
Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 08 вересня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 16 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення судів мотивовані тим, що позивачем не доведено наявність всіх ознак, які свідчать про несправедливість умов спірного договору, а саме не доведено, що умовами договору порушується принцип добросовісності, вони призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін та завдають шкоди споживачеві.
Аргументи учасників справи
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ),                             ОСОБА_1  посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки, у зв`язку з чим дійшли помилкових висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. 
Короткий зміст вимог заперечень (відзиву) на касаційну  скаргу
У лютому 2018 року ТОВ «Авто Просто» подало відзив, у якому просить відхилити касаційну скаргу ОСОБА_1 та залишити без змін оскаржувані судові рішення як такі, що ухвалені із додержанням норм матеріального та процесуального права.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою ВССУ від 06 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.
Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд. 
Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
24 травня 2018 року справу № 716/545/17 та матеріали касаційного провадження ВССУ передано до Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Установлено, що 20 липня 2010 року між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_1 укладено Угоду № 0316210 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, предметом якої є надання учаснику послуг системи «АВТО ТАК», спрямованих на придбання автомобіля марки CHERY Tiggo, за ціною автомобіля - 100 720,00 грн, за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему «АВТО ТАК». 
Укладений між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_1 договір складається з основного тексту договору, додатку № 1 (анкети учасника), додатку № 2 (правила функціонування системи «АВТО ТАК»), додатку № 3, Додатку № 4 та Додатку № 5, які є невід`ємною частиною договору. 
Відповідно до додатку № 1 учасник зобов`язаний щомісяця сплачувати: цілий чистий внесок - 0,8333%, внесок в оплату послуг - 0,38% + ПДВ та внесок в оплату страхового платежу - 0,065%, крім того, він зобов`язався одноразово сплатити вступний внесок та плату за право на отримання автомобіля. На виконання вказаних вимог договору позивачем було сплачено вступний внесок в розмірі 1 486,52 грн та плату за право на отримання автомобіля в розмірі 3 951,36 грн, що підтвердив відповідач у своєму письмовому запереченні на позов.
Під час укладення угоди 20 липня 2010 року з додатками, позивач отримав примірник угоди, який містить опис послуг ТОВ «АВТО ПРОСТО». Своїм підписом позивач підтвердив те, що з Угодою та додатками до неї ознайомлений, умови Угоди йому зрозумілі. Позивачу надано строк 7 днів для детального ознайомлення з угодою та можливістю відмовитись від участі в системі «АВТО ТАК». Проте, в установлений строк позивач від укладення Угоди не відмовився і про розірвання Угоди не заявив, що свідчить про його згоду з умовами Угоди.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У силу частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені в частинах першій-третій, п`ятій, шостій статті 203 ЦК України.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені, урахувавши положення статей 18, 19, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», правильно виходили із того, що при укладенні оспорюваної Угоди з додатками, за яким позивач отримав автомобіль, був ознайомлений та погодився з умовами щодо визначення розміру повного щомісячного внеску у відсотках до встановленої щомісячної поточної ціни автомобіля. Крім того, сторонами обумовлено питання щодо вартості послуг відповідача, вартості автомобіля, який позивач мав намір придбати, розмір щомісячних платежів, і будь-які зміни до цього правочину сторонами внесені не були, тому підстави для визнання недійсними пунктів договору та встановлення вартості автомобіля на рівні 109 760,00 грн відсутні.
Правильними є висновки судів про те, що умови укладеного сторонами договору про розрахунок щомісячних внесків в залежності від встановлення поточної ціни автомобіля не порушують принцип добросовісності, оскільки ціна автомобіля в силу ринкових тенденцій може відрізнятися від вартості автомобіля, виданого позивачу раніше. Крім того, позивачем не доведено наявність всіх ознак, які свідчать про несправедливість умов оспорюваного договору, а саме: не доведено, що умовами договору порушується принцип добросовісності, вони призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін та завдають шкоди споживачеві.
Установлено, що предметом спірної Угоди є саме надання учаснику системи послуг, спрямованих на придбання автомобіля, а не купівля-продаж автомобіля, вартість послуг чітко зазначена в додатку № 1 до угоди і складає 0,38 % від поточної ціни автомобіля на місяць. Поточна ціна автомобіля - ціна автомобіля, яка встановлюється виробником та/або імпортером та/або дистриб`ютором в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою. Ціна автомобіля, яка повідомлена постачальником на дату сплати чергового щомісячного платежу і яка береться для розрахунку його розміру, повідомляється кожному учаснику щомісяця у квитанції на сплату щомісячного платежу.
Крім того, в пункті 2.2 додатку № 2 до Угоди зазначено, що поточна ціна автомобіля зазначена у додатку №1 до угоди - це остання поточна ціна автомобіля повідомлена постачальником на день укладання угоди.Визначення ціни автомобіля на момент підписання угоди необхідно для визначення розміру плати за послуги, пов`язані зі вступом до системи в грошовому еквіваленті.
 
Отже, з урахуванням принципу диспозитивності, закріпленого у статті 11 ЦПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суди дійшли обґрунтованих висновків про те, що укладений між сторонами договір не  призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача та відповідає умовам ринку, обраному позивачем порядку придбання автомобіля та інтересам інших учасників системи, а тому не є несправедливими умовами в розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній  скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове  рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Таким чином, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки посилання позивача на те, що він не розумів умов Угоди, спростовуються письмовими доказами у справі, а також тим, що з 2010 року позивач належним чином виконував взяті на себе зобов`язання та саме через належне виконання взятих на себе зобов`язань та за наслідком такого виконання отримав автомобіль. 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 08 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 16 листопада  2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                            В. М. Ігнатенко

В. С. Жданова

В. О. Кузнєцов