Постанова
Іменем України
 
20 листопада 2019 року
м. Київ
справа № 279/2306/18
провадження № 61-5649св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 , відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа - приватний нотаріус Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Неборачко Ірина Віталіївна,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Житомирського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Коломієць О. С., Талько О. Б., Шевчука А. М.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Неборачко І. В. (далі - приватний нотаріус Коростенського МНО Житомирської області), про розірвання спадкового договору.
Позовна заява мотивована тим, що 13 квітня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений спадковий договір, відповідно до умов якого останній зобов`язався виконувати розпорядження позивача про проведення дрібного ремонту належної  ОСОБА_1  квартири АДРЕСА_1 . У разі смерті ОСОБА_1  ОСОБА_2 набуває право власності на належну позивачу квартиру.
Оскільки відповідач не виконує прийняті на себе зобов`язання про виконання розпоряджень позивача щодо ремонту квартири, ОСОБА_1 просив суд розірвати спадковий договір від 13 квітня 2012 року.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області 
від 30 серпня 2018 року (у складі судді Волкової Н. Я.) у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що між ним та відповідачем була домовленість про проведення певних робіт з дрібного ремонту квартири, що він висував відповідачу конкретні вимоги щодо проведення таких робіт і останній від їх проведення відмовився.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Житомирського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області 
від 30 серпня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.
Розірвано спадковий договір від 13 квітня 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Коростенського МНО Житомирської області Неборачко І. В., зареєстрований в реєстрі за № 619.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивач значною мірою був позбавлений того, на що він розраховував при укладанні спадкового договору, оскільки відповідач допустив істотне порушення умов договору та не виконував розпоряджень відчужувача щодо виконання дрібного ремонту квартири, у зв`язку з чим наявні підстави для розірвання спірного договору.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що з 2017 року позивач з надуманими підставами не допускає відповідача та його сина до квартири, а тому з об`єктивних причин дрібний ремонт в квартирі не проводиться, у зв`язку з чим стан квартири погіршився, умови проживання незадовільні.
Крім того, апеляційний суд залишив поза увагою, що відповідач здійснив оплату заборгованості за комунальні послуги, зібрав необхідні документи для оформлення пенсії позивача тощо.
Доводи інших учасників справи
У травні 2019 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що постанова апеляційного суду є законною і обґрунтованою, всі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстави для її скасування відсутні.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що 13 квітня 2012 року між ОСОБА_1 
та ОСОБА_2 укладений спадковий договір, який посвідчений приватним нотаріусом Коростенського МНО Житомирської області Неборачко І.В., зареєстрований в реєстрі за № 619, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передає після своєї смерті у власність ОСОБА_2 належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до пункту 2.1 спадкового договору за життя відчужувача на набувача за цим договором покладається обов`язок виконувати розпорядження відчужувача щодо виконання дрібного ремонту квартири, згідно з існуючим переліком робіт, що належить до дрібного ремонту квартир, затвердженому у порядку, встановленому чинним законодавством.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.
Згідно зі статтею 1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.
Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до частини першої статті 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.
Відповідно до пункту 6.3 спадкового договору у разі невиконання набувачем майна розпоряджень відчужувача, спадковий договір може бути розірвано на вимогу відчужувача в судовому порядку.
Суди встановили, що за умовами спадкового договору на відповідача покладається обов`язок виконати єдине розпорядження позивача, а саме: здійснювати дрібний ремонт квартири, згідно з існуючим переліком робіт, що належить до дрібного ремонту квартир, затвердженому у порядку, встановленому чинним законодавством.
Переліком робіт, що належать до дрібного ремонту квартир, затвердженого наказом Міністерства економіки України, Державної податкової адміністрації України від 23 серпня 2001 року № 189/332 (далі - 
Перелік № 189/332), визначені роботи, що належать до дрібного ремонту, а саме: фундамент, стіни та перегородки, перекриття та підлога, покрівля, прорізи, штукатурні і малярні роботи, опалення, вентиляції, газопостачання, електропостачання, водопровід, гаряче водопостачання, каналізації в квартирі. 
Відповідно до статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження виконання даного переліку ремонтних робіт відповідачем були надані товарні чеки на придбання товарів, акти виконаних робіт, та були допитані свідки. Також відповідач вказував, що у квартирі позивача були проведені роботи з вивозу сміття, заміні змішувача води, заміна поплавка у зливному бачку подачі води, шпаклювання відкосів на вікні, затирання швів, заміна газового крану, підключення газової плити, заміна електровимикачів у кухні та кімнаті, зміна електророзеток та еклектропроводки, заміна змішувача води на кухні та холодної труби під ванною.
Проте, вказані ремонтні роботи не свідчать про виконання відповідачем всього переліку робіт, що належать до дрібного ремонту квартири, який затверджений відповідним Переліком № 189/332, оскільки акт від 02 липня 2018 року та фотографії квартири, надані позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, свідчать про занедбаний технічний стан квартири, незадовільні умови проживання та підтверджують фактичне порушення відповідачем умов спадкового договору.
Враховуючи вищевказані обставини, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.
Доводи касаційної скарги про те, що з 2017 року позивач з надуманими підставами не допускає відповідача та його сина до квартири, а тому з об`єктивних причин дрібний ремонт в квартирі не проводиться, у зв`язку з чим стан квартири погіршився, умови проживання є незадовільними колегія суддів відхиляє, оскільки з моменту укладення договору у 2012 році у відповідача було достатньо часу для виконання розпорядження позивача з проведення дрібного ремонту квартири.
Посилання в касаційній скарзі на те, що відповідач здійснив оплату заборгованості за комунальні послуги, зібрав необхідні документи для оформлення пенсії позивача тощо, є безпідставними, оскільки дані дії не заперечуються, однак не входять до переліку робіт, що належать до дрібного ремонту квартири та не є тими розпорядженнями відчужувача, які повинні були бути виконані набувачем за умовами спадкового договору.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Постанова апеляційного суду є достатньо мотивованою та такою, що відповідає нормам закону.
Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову Житомирського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: | І. М. Фаловська А. І. Грушицький В. В. Сердюк