Постанова
Іменем України
 
10 жовтня 2019 року
м. Київ
 
справа № 504/538/14-ц
 
провадження № 61-41222св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., 
Коротенка Є. В.,
 
учасники справи:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на постанову апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2018 року у складі колегії суддів: Вадовської Л. М., Ващенко Л. Г., Сєвєрової Є. С.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ:
 
Короткий зміст позовних вимог:
 
У лютому 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
Позовна заява мотивована тим, що 13 червня 2008 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), та ОСОБА_1 укладено кредитний договір 
№ ML-500/080/2008 за умовами якого відповідачу надано кредит в сумі 
198 000,00 доларів США під 20 % річних з остаточною датою повернення кредиту 13 червня 2021 року. 
 
У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 13 червня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № РML-500/080/2008 за умовами якого банку передано в іпотеку житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 .
 
24 лютого 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н та договір відступлення права вимоги б/н, згідно яких, у відповідності до статей 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України, ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором від 
13 червня 2008 року № ML-500/080/2008 та договором іпотеки від 13 червня 2008 року № PML-500/080/2008, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н. А. 13 червня 2008 року Р№ 9050, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н. А. 13 червня 2008 року № 2960022. 
 
Посилаючись на невиконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку із чим станом на 28 січня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 
7 378 504,88 грн, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило в рахунок погашення заборгованості в загальній сумі 7 378 504,88 грн звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , шляхом надання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права укласти договір купівлі-продажу з будь-якою третьою особою покупцем за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на час укладення правочину щодо відчуження предмету іпотеки; надання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права отримання дублікатів правовстановлюючих документів на предмет іпотеки у нотаріусів та будь-яких інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності: отримувати довідки, витяги та інші документи, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, стягнути судові витрати.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
 
Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 
10 листопада 2016 року позовні вимоги задоволено.
 
В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором від 13 червня 2008 року 
№ ML-500/080/2008 року, яка станом на 28 січня 2014 року становить 
7 378 504,88 грн, та складається з: 181 864,17 доларів США - залишок заборгованості за кредитом (еквівалент долар США по курсу НБУ складає 7,993 грн), 16 656,44 доларів США - сума відсотків - несплачені відсотки за користування кредитом (еквівалент долар США по курсу НБУ складає 
7,993 грн), 5 791 729,64 грн - сума пені за прострочення зобов`язань, звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 202,5 кв.м, житловою площею 57,3 кв.м, який належить іпотекодавцю ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н. А. 13 червня 2008 року зареєстрованого за № 9050, шляхом надання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право укладати договір купівлі-продажу з будь-якою третьою особою - покупцем за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на час укладання правочину, щодо відчуження вищезазначеного предмету іпотеки.
 
Кошти отримані від реалізації предмету іпотеки направлено на погашення заборгованості за кредитним договором від 13 червня 2008 року 
№ ML-500/080/2008 року перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у розмірі 
7 378 504,88 грн, яка складається з 1 453 640,31 грн - залишок заборгованості за кредитом (що складає еквівалент 181 864,17 доларів США по курсу НБУ складає 7,993 грн), 133 134,92 грн - сума відсотків - несплачені відсотки за користування кредитом (що складає еквівалент 16 656,44 доларів США по курсу НБУ складає 7,993 грн), 5 791 729,64 грн - сума пені за прострочення зобов`язань.
 
Надано ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право на отримання дублікатів правовстановлюючих документів на предмет іпотеки у нотаріусів та у будь-яких інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати довідки, витяги та інші документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судові витрати в розмірі 3 564,00 грн.
 
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з невиконання 
ОСОБА_1 умов кредитного договору, заборгованості станом на 
28 січня 2014 року в загальній сумі 7 378 504,88 грн, права ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на задоволення вимог за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки наданням іпотекодержателю права на продаж предмета іпотеки з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на предмет іпотеки.
 
Постановою апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково.
 
Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 листопада 2016 року скасовано.
 
У задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до 
ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права укласти договір купівлі-продажу з будь-якою третьою особою покупцем за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на час укладення правочину щодо відчуження предмета іпотеки; надання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права отримання дублікатів правовстановлюючих документів на предмет іпотеки у нотаріуса та у будь-яких інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності, отримувати довідки, витяги та інші документи, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, - відмовлено.
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив із відсутності правових підстав для задоволення позову, оскільки позивач обрав неналежний спосіб захисту його прав іпотекодержателя.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:
 
20 липня 2018 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» через засоби поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2018 року та залишити в силі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 листопада 2016 року.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Апеляційний суд у своїй постанові навмисно зосередив свої помилкові доводи на пункті 6.4 та підпункті «б» пункту 6.3 договору іпотеки, які вказують на позасудовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки та навмисно не дав правовий висновок підпункту «а» пункту 6.3 договору іпотеки за яким жодне положення цього договору не може тлумачитись як таке, що обмежує права іпотекодержателя звернутись до уповноважених органів за захистом своїх прав в порядку, встановленому законодавством України. За таких обставин, враховуючи підпункт «а» пункту 6.3 договору іпотеки, у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, позивач, відповідно до статті 33 закону України «Про іпотеку» скористався своїм правом задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом подання цього позову.
 
Доводи інших учасників справи:
 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов.
 
Рух касаційної скарги:
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Комінтернівського районного суду Одеської області.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ: 
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.
 
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд:
 
Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).
 
Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону.
 
Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону).
Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосібзадоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту.
 
Частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку», яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателяу спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.
 
За змістом припису частини другої статті 35 Закону визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону) - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону, не передбачили.
 
У справі, яка переглядається, позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу позивачем від власного імені цього предмета будь-якій особі-покупцеві на підставі статті 38 Закону України «Про іпотеку».
 
З матеріалів справи вбачається, що сторони у пункті 6.4.1 договору іпотеки досягли домовленості про позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, у порядку встановленому законодавством України.
 
За таких обставин, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач обрав неналежний спосіб захисту його прав іпотекодержателя, а договором іпотеки встановлено позасудовий порядок продажу предмета іпотеки.
 
Саме такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (касаційне провадження 
№ 14-112цс19), відступаючи від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 05 квітня 2017 року у справі № 6-3034цс16.
 
Доводи заявника про те, що апеляційним судом не враховано підпункт «а» пункту 6.3 договору іпотеки є безпідставними, оскільки пунктом 6.4 сторони узгодили позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, що відповідає їх вільному волевиявленню під час укладання договору іпотеки.
 
Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2018 року - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг Україна» залишити без задоволення.
 
Постанову апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2018 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                            В. П. Курило

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко