Постанова
Іменем України
04 листопада 2019 року 
м. Київ
справа № 761/20154/16-ц 
провадження № 61-24393св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
учасники справи:
позивач -ОСОБА_1 , 
відповідач -Політична партія Народний Рух України,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року у складі судді Піхур О. В. та  ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 23 березня 2017 року в складі колегії суддів: Саліхова В. В., Прокопчук Н. О., Семенюк Т. А.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Політичної партії Народний Рух України, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив скасувати ухвалу ХХV (позачергових) Всеукраїнських Зборів (З`їзду) Народного Руху України (3-й етап) «Про виключення з Народного Руху України ОСОБА_1» від 23 квітня 2016 року.
Позов обгрунтований тим, що у 2007 році ОСОБА_1 став членом Політичної партії Народний Рух України. 23 квітня 2016 року ухвалою XXV (позачергових) Всеукраїнських Зборів (З`їзду) Народного Руху України (3-й етап) прийнято рішення виключити позивача з Руху на підставі статті 22 Статуту Народного Руху України. Підставою для виключення позивача є звіт робочої групи Руху, створеної 29 грудня 2015 року для проведення аналізу незадовільної роботи виборчого штабу Народного Руху України та Апарату Центрального Проводу Народного Руху України, а також, рішення Донецької, Житомирської, Запорізької, Київської, Кіровоградської, Полтавської, Рівненської, Херсонської, Черкаської обласних (крайових) організацій та Київської міської організації Руху. Позивач вважає, що підстав для виключення його з Народного Руху України не існує, а рішення про його виключення не відповідає статті 22 Статуту Народного Руху України, порушує його права та підлягає скасуванню.
Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року в позові відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ухвала, якою виключено ОСОБА_3 з Народного Руху України прийнята Всеукраїнськими Зборами (З`їзду) Народного Руху України в межах повноважень, тобто відповідно до вимог Статуту Народного Руху України.
Короткий зміст судових рішень  суду апеляційної інстанції 
Постановою Апеляційного суду міста Києва від 23 березня 2017 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відмова суду першої інстанції у позові, враховуючи недоведеність позивачем порушення процедури його виключення з членів партії та невикористання ним, в порядку передбаченого статутом відповідача, оскарження такого рішення, є обґрунтованою, оскільки суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про недоведеність позивачем порушення процедури його виключення з членів партії. Крім того, суд не може втручатися у внутрішню діяльність політичної партії. 
Короткий зміст вимог касаційних скарг
У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року та постанову Апеляційного суду м. Києва  від 23 березня 2017 року, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Доводи, викладені у касаційній скарзі
Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки єдиний довід позивача щодо відсутності підстав для його виключення з політичної партії судами не досліджувався. 
На думку ОСОБА_1 , за наслідками розгляду справи суд зобов`язаний з посиланням на наявні в матеріалах справи докази й норми права встановити та вказати про наявність передбачених Статутом підстав для виключення позивача з політичної партії, чи про їх відсутність для виключення позивача з політичної партії та застосувати відповідні правові наслідки.
У спірних правовідносинах виключно суд має фактичну та правову можливість у межах підстав та предмету позову здійснити захист прав позивача у разі встановлення порушення його прав.
Доводи, викладені у запереченнях на касаційну скару
У запереченні на касаційну скаргу відповідач просить залишити вимоги позивача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки вони ухвалені з додержанням  норм матеріального та процесуального права, суди правомірно вирішили, що оспорювана позивачем ухвала XXV (позачергових) Всеукраїнських Зборів (З`їзду) Народного Руху України (3-й етап) «Про виключення з Народного Руху України ОСОБА_1» від 23 квітня 2016 року прийнята в межах повноважень найвищого керівного органу Народного Руху України - Всеукраїнських Зборів Руху, з дотриманням Статуту Народного Руху України та згідно з законодавством України. Підстави її скасування відсутні. Крім того, представник позивача визнав в суді апеляційної інстанції, що будь-яких процесуальних порушень під час виключення позивача з членів зазначеної партії не відбувалося.
Рух справи в суді касаційної інстанції
12 квітня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за вказаною касаційною скаргою й витребувано справу.
У травні 2018 року справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Згідно з розпорядженням від 12 червня 2019 року № 680/0/226-19 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», відповідно до пунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» доповідачем у справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Олійник А. С.
Позиція Верховного Суду
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, заперечення на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про залишення без задоволення касаційної скарги з таких підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суди встановили, що у 2007 році позивач став членом Політичної партії Народний Рух України.
Ухвалою позачергових XХІІІ Всеукраїнських Зборів (З`їзду) від 29 березня 2014 року позивача обрано до складу Політичної Ради Руху, яка є одним з центральних керівних органів Руху та є центральним керівним органом Руху в період між засіданнями Центрального Проводу Руху. 
Ухвалою ХХIV Всеукраїнських Зборів (З`їзду) Народного Руху України від 16 тарвня 2015 року позивача обрано членом Центрального Проводу Руху, який є одним з центральних керівних органів Руху та є вищим керівним органом Руху в період між Всеукраїнськими Зборами (З`їздами) Руху та між етапами Зборів (З`їзду). 
23 квітня 2016 року ухвалою XXV (позачергових) Всеукраїнських Зборів (З`їзду) Народного Руху України (3-й етап) «Про виключення з Народного Руху України ОСОБА_1» позивача виключено з Народного Руху України на підставі статті  22 Статуту партії.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Згідно зі статтею 36 Конституції України громадяни України мають право на свободу об`єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про політичні партії в Україні» (далі - Закон) політичні партії провадять свою діяльність відповідно до Конституції України, цього Закону, а також інших законів України та згідно із партійним статутом, прийнятим у визначеному цим Законом порядку. Політичні партії в Україні створюються і діють тільки із всеукраїнським статусом.
Згідно з частиною п'ятою статті 6 Закону порядок вступу до політичної партії, зупинення та припинення членства в ній визначається статутом політичної партії.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 8 Закону Статут політичної партії має містити такі відомості, зокрема, порядок вступу до політичної партії, зупинення та припинення членства в ній визначається статутом політичної партії,права та обов`язки членів політичної партії, підстави припинення чи зупинення членства в політичній партії.
Згідно зі статтею 22 Статуту Народного Руху України член Руху, який грубо порушив Програму чи Статут Руху, обов`язкові рішення керівних органів партії, суттєво перешкодив здійсненню діяльності Руху або завдав значної шкоди авторитетові Руху, може бути виключений з партії. Порушення членом Руху ухвал вищих органів з виборчих питань, прийнятих у межах їхньої компетенції, чи протидія їх здійсненню є підставою для виключення з Руху. Виключення з Руху (з урахуванням обмежень, встановлених статтями 23 та 24 Статуту) здійснюється, зокрема, за рішенням обласної (крайової) конференції, обласної (крайової) ради або проводу обласної (крайової) організації Руху після висновку обласної контрольно-ревізійної комісії.
Всеукраїнські Збори (З`їзд) Руху мають право виключення з Руху будь-якого члена Руху.
Згідно зі статтею 24 зазначеного Статуту передбачено, що у разі якщо член Центрального Проводу чи Центральної контрольно-ревізійної комісії Руху грубо порушив Програму чи Статут Руху або завдав шкоди авторитетові Руху, Центральний Провід Руху може після висновків Центральної контрольно-ревізійної комісії двома третинами свого складу прийняти рішення про призупинення цією особою виконання обов`язків члена Центрального Проводу чи Центральної контрольно-ревізійної комісії або про призупинення його членства в Русі до прийняття відповідної ухвали Всеукраїнськими Зборами (З`їздом) Руху.
Таке рішення до його розгляду Всеукраїнськими Зборами (З`їздом) Руху може бути скасоване Центральним Проводом Руху у тому ж порядку не раніше, ніж на наступному засіданні.
Відповідно до статті 25 Статуту рішення про виключення з Руху може бути оскаржене особою, щодо якої воно прийняте, до вищого керівного органу Руху, вказаного у статті 23 Статуту, або безпосередньо до обласної чи Центральної контрольно-ревізійної комісії протягом одного місяця з дня його прийняття. Заява про оскарження має бути розглянута у термін до трьох місяців; рішення відповідним органом приймається у тому ж порядку, що і рішення про виключення.
Враховуючи положення Статуту можна дійти висновку, що Всеукраїнські Збори (З`їзд) Руху мають право виключення з Руху будь-якого члена Руху згідно зі статтею 22 Статуту, а особа, яку виключено з Руху, може оскаржити таке рішення до вищого керівного органу Руху або безпосередньо до обласної чи Центральної контрольно-ревізійної комісії. 
Тобто, в тексті Статуту політичної партії визначена процедура оскарження рішення щодо виключення особи з політичної партії та порядок її поновлення у ній.
Відповідно до статті 4 Закону втручання з боку органів державної влади та органів місцевого самоврядування або їх посадових осіб у створення і внутрішню діяльність політичних партій та їх структурних утворень забороняється, за винятком випадків, передбачених цим Законом.
Рішенням Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 у справі (справа щодо конституційності статті 248-3 ЦПК України) роз`яснено, що відповідно до пункту 11 частини першої статті Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, засади утворення і діяльності політичних партій, інших об`єднань громадян. Частиною другою статті 8 Закону України «Про об`єднання громадян» визначено, що втручання державних органів та службових осіб у діяльність об`єднань громадян не допускається, крім випадків, передбачених цим Законом. Тобто внутрішня організація, взаємовідносини членів об`єднань громадян, їх підрозділів, статутна відповідальність членів цих об`єднань громадян, їх підрозділів, статутна відповідальність членів цих об`єднань регулюються корпоративними нормами, встановленими самими об`єднаннями громадян, які базуються на законі; визначаються питання, які належать до їх виключної компетенції і підлягають самостійному вирішенню.
Отже, втручання органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб у здійснювану в рамках закону діяльність об`єднань громадян не допускається. При цьому Конституційний Суд України визначив, що у разі виникнення спору щодо порушення об`єднаннями громадян, їх посадовими і службовими особами прав і свобод громадянина останній має право на підставі статті 55 Конституції України звернутись за їх захистом до суду.
Визначення належності питань до внутрішньо-організаційної діяльності або виключної компетенції об`єднання громадян у кожному конкретному випадку вирішує суд в разі оскарження громадянином актів, дій таких об`єднань.
Суди попередніх інстанцій належним чином дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, дійшли правильного висновку, що питання припинення членства в партії не суперечить вищенаведеним положенням Закону та відповідає Статуту Народного Руху України. Доказів порушення відповідачем вимог законодавства або Статуту громадської організації під час прийняття рішення про виключення позивача з членів Народного Руху України не встановлено, а позивачем не доведено.
Верховний Суд погоджується із висновком судів про відсутність у суду поноважень для дослідження та надання правової оцінки підставам виключення позивача з членів політичної партії, оскільки відповідно до вимог статті 3 Закону втручання органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб у здійснювану в рамках закону діяльність об`єднань громадян не допускається.
Посилання заявника на рішення Європейського суду з прав людини, в яких викладені висновки щодо права особи доступу до суду та його ефективність не впливають на законність та обгрунтованість оскаржуваних судових рішщень, оскільки суди розглянули позов ОСОБА_1 , виклали мотиви та висновки, дійшли обгрунтованого висновку, що виключення ОСОБА_1 з партії є питанням виключної її компетенції.   
Таким чином, доводи касаційної скарги про порушення судами норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження, не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди із судовими рішеннями.
З огляду на недоведеність позивачем порушення процедури його виключення з членів партії судові рішення є обгрунтованими і законними.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, ВерховнийСуд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року та  ухвалу Апеляційного суду міста Києва від  23 березня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.       
Судді:                                                                                                            А. С. Олійник
 
С. О. Погрібний 
 
В. В. Яремко