П О С Т А Н О В А 

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ         
16 жовтня 2019 року
м. Київ
Справа № 800/330/17
Провадження № 11-509заі19                                
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Прокопенка О. Б., 
суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Власова Ю. Л., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., 
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1  до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - Комісія, ВККС), третя особа - Громадська рада доброчесності, про визнання незаконним та скасування рішення
за апеляційною скаргою Комісії на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 квітня 2019 року (судді Бучик А. Ю., Берназюк Я. О., Гімон М. М., Гриців М. І., Мороз Л. Л.),
УСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позов, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення ВККС від 4 липня 2017 року № 168/вс-17 про визнання кандидата ОСОБА_1 таким, що не підтвердив здатність здійснювати правосуддя у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду та зобов`язати Комісію у пленарному засіданні вирішити питання щодо визнання кандидата ОСОБА_1 таким, що підтвердив здатність здійснювати правосуддя у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду.
19 квітня 2019 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у провадженні Конституційного Суду України перебуває справа № 3-408/2018(6488/18) за конституційною скаргою ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України положення частини п`ятої статті 83, підпункту «а» пункту 11 частини четвертої статті 85, частини третьої статті 88 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII). Вважає, що у разі визнання вказаних норм законодавства такими, що не відповідають Конституції України, буде визнано порушення принципів верховенства права, зокрема, щодо якості закону та визначеності правового становища суддів, до яких було застосовано неконституційні норми.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання позивача й ухвалою від 22 квітня 2019 року провадження у цій справі зупинив до вирішення справи                                          № 3-408/2018(6488/18), яка розглядається в порядку конституційного провадження за конституційною скаргою ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України положень частини п`ятої статті 83, підпункту «а» пункту 11 частини четвертої статті 85, частини третьої статті 88 Закону № 1402-VIII.
Не погодившись із такоюухвалою суду першої інстанції, Комісія подала апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення цим судом нормматеріального та процесуального права просить скасувати постановлену ним ухвалу про зупинення провадження у справі та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про наявність визначеної пунктом 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи № 3-408/2018(6488/18), яка розглядається в порядку конституційного провадження за конституційною скаргою ОСОБА_3 , як підстави для зупинення провадження у цій справі.
ВККС зазначає, що прийняття Рішення Конституційним Судом України у справі за конституційною скаргою  ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України окремих положень статей 83, 85 та 88 Закону № 1402-VIIIна вирішення справи за позовом ОСОБА_1 не вплине,оскількидо спірних у цій справі правовідносин підлягають застосуванню положення згаданого Закону, чинніна час проведення Комісією кваліфікаційного оцінювання стосовно позивача. 
У відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якого діє його представник ОСОБА_2 , заперечує проти її задоволення та вказує на обґрунтованість висновків суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження у справі, зокрема, з огляду на те, що предметом розгляду у Конституційному Суді України є відповідність Конституції України (конституційності) положень Закону № 1402-VIII, у тому числі й стосовно дискреційних повноважень ВККС, надання інформації про майновий стан членів сім`ї та близьких осіб та щодо підстав оскарження рішення Комісії, так само як і у цій справі за позовом ОСОБА_1 до ВККС.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та наведені в апеляційній скарзі й відзиві на неї доводи, Велика Палата Верховного Суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 КАС суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
З огляду на зазначені вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі адміністративний суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:
- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається адміністративним судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження;
- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.
Об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.
Таким чином, у клопотанні про зупинення провадження у справі заявник повинен надати чітке обґрунтування, у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.
Суд установив, що в провадженні Конституційного Суду України знаходиться справа 
№ 3-408/2018(6488/18) за конституційною скаргою ОСОБА_3 щодо відповідності Основному Закону України положень частини п`ятої статті 83, підпункту «а» пункту 11 частини четвертої статті 85 та частини третьої статті 88 Закону № 1402-VIII.
При цьому предметом дослідження у вказаній справі є конституційність зазначених норм Закону № 1402-VIII стосовно повноважень ВККС про: регламентування питання порядку проведення кваліфікаційного оцінювання, які мають бути врегульовані виключно законом; обмеження прав близьких осіб і членів сім`ї судді на приватне й особисте життя; установлення суто формальних підстав для судового оскарження рішення цієї Комісії.
Водночас ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою визнати незаконним та скасувати рішення ВККС від 4 липня 2017 року № 168/вс-17 про визнання кандидата ОСОБА_1 таким, що не підтвердив здатність здійснювати правосуддя у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду.
Ці вимоги мають індивідуальний характер, стосуються правомірності дій та рішень Комісії, які позивач, посилаючись на конкретні норми права та обставини, розцінює як такі, що порушили його права і свободи.
Тобто обставини, які підлягають установленню під час вирішення спору в цій справі, не відносяться до предмета доказування у справі № 3-408/2018(6488/18) за конституційною скаргою ОСОБА_3 
Клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі не містило будь-яких мотивів на обґрунтування висновку про неможливість адміністративному суду самостійно встановити та оцінити коло обставин, які входять до предмета судового розгляду в цій справі. 
На переконання Великої Палати Верховного Суду, в клопотанні про зупинення провадження в цій справі не вмотивовано зв`язку між очікуваними висновками рішення суду конституційної юрисдикції за наслідками розгляду згаданої конституційної скарги та предметом спору; не конкретизовано, чому з огляду на характер заявлених вимог неможливо розглянути справу без попереднього розгляду в порядку конституційного судочинства скарги ОСОБА_3 ; не зазначено, чому зібрані у справі докази не дозволяють установити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.
Із заявленого клопотання та наданих позивачем обґрунтувань суд не встановив необхідних умов для зупинення провадження у справі, які передбачені пунктом 3 частини першої статті 236 КАС. При цьому наявних у матеріалах справи доказів достатньо для повної, всебічної та об`єктивної оцінки обставин справи, які є предметом судового розгляду.
Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі.
Таким чином, оскаржувана ухвала Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 квітня 2019 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до цього ж суду.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями 242, 243, 266, 315, 320 -322 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України задовольнити.
2. Ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 квітня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до цього ж суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач | | О. Б. Прокопенко
Судді: | Н. О. Антонюк | В. С. Князєв
| Т. О. Анцупова | Л. М. Лобойко
| С. В. Бакуліна | Н. П. Лященко
| Ю. Л. Власов | Л. І. Рогач
| Д. А. Гудима | О. М. Ситнік
| Ж. М. Єленіна | В. Ю. Уркевич
| О. С. Золотніков |