Постанова 
Іменем України                                       
06 листопада 2019 року 
 
м. Київ
справа № 682/735/18
провадження № 61-3516св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, -орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду, у складі колегії суддів: Купельського А. В., Янчук Т. О., Ярмолюка О. І., від 22 січня 2019 року.
Короткий зміст позовних заяв та їх обґрунтування 
У березні 2018 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час шлюбу з відповідачем вони проживали у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. 24 лютого 2011 року шлюб між ними розірвано. Вказував, що у серпні 2014 року ОСОБА_2 за власним бажанням виселилася з вказаної квартири та забрала всі речі, проте з реєстрації у квартирі не знімається, хоча має у власності інше житло. Зазначив, що на час звернення до суду він одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, які проживають разом з ним. Оскільки спірна квартира є однокімнатною, будучи її власником, він позбавлений можливості розпоряджатися цією квартирою та за її рахунок покращити свої житлові умови у зв`язку з реєстрацією місця проживання в ній відповідача.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд усунути йому перешкоди у користуванні квартирою шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 та зобов`язати реєстраційну службу зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку у вказаній квартирі.
У квітні 2018 року ОСОБА_2 пред`явила зустрічний позов до  ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, про визнання права власності на частку у квартирі в порядку поділу спільного сумісного майна.
Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що спірна квартира була придбана подружжям під час шлюбу, хоча покупцем у договорі купівлі-продажу вказаний ОСОБА_1 , тому квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Після розірвання шлюбу разом вони проживали у вказаній квартирі до серпня 2014 року, а потім у зв`язку з постійними конфліктами вона вимушена була з неповнолітнім сином наймати інше житло. Пізніше неповнолітній син став проживати з батьком у спірній квартирі за умови, що квартира залишиться для сина. Зазначала, що про порушення свого права дізналась у квітні 2018 року, коли отримала позовну заяву 
від ОСОБА_1 .
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири 
АДРЕСА_1 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя. Також просила суд поновити строк позовної давності для пред`явлення позову до суду про поділ спільного майна подружжя.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області, у складі судді Зеленської В. І., від 12 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Усунуто перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування вказаною квартирою. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що  ОСОБА_2 пропустила строк звернення до суду за захистом своїх прав про поділ спільного сумісного майна подружжя та не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона з поважних причин з серпня 
2014 року не проживає у спірній квартирі.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 22 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову 
ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності, а не від дати розірвання шлюбу сторін та не перевірив доводи позивача за зустрічним позовом про те, що про порушене право вона дізналась у березні 2018 року після звернення ОСОБА_1 з позовом про визнання її такою, що втратила право користування спірною квартирою, яка була придбана сторонами під час шлюбу та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка її подала 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суд апеляційної інстанції не врахував, що позивач за зустрічним позовом пропустила строк звернення до суду, оскільки про порушене право вона дізналась у травні 2011 року, коли зверталась з позовом до суду про поділ майна подружжя, однак її позов було залишено без розгляду. На думку заявника, суд апеляційної інстанції не надав належної правової оцінки початку перебігу строку позовної давності, а також заяві про застосування наслідків спливу позовної давності.
До Верховного Суду надійшли доповнення до касаційної скарги, які не можуть бути прийняті судом до розгляду, оскільки подані поза межами строку на касаційне оскарження.
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу 
У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_2  просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржене судове 
рішення - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 07 травня 2019 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.
23 травня 2019 року справу передано судді-доповідачу.
Ухвалою Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2001 року.
Під час шлюбу відповідно до договору купівлі-продажу квартири 
від 06 лютого 2006 року була придбана квартира АДРЕСА_1 
(а. с. 9).
Право власності на вказану квартиру зареєстроване за ОСОБА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07 лютого 2006 року № 0770471 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 4, 6).
Рішенням Славутського міськрайонного суду від 24 лютого 2011 року у справі № 2-84/2011 шлюб між подружжям розірвано (а. с. 14).
Згідно довідки виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області від 03 жовтня 2018 року № 8272/26-14 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (колишня дружина), ОСОБА_3 (син), ОСОБА_4 (син), ОСОБА_5 (дружина), ОСОБА_6 (син дружини) (а. с. 135).
Позиція Верховного Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Відповідно до частини першої статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
Статтею 72 СК Українипередбачено, що позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано.
До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки.
Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.
Вирішуючи питання початку перебігу строку позовної давності слід виходити не з часу, коли сторони розірвали шлюб, а з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права, оскільки саме по собі припинення шлюбу не є свідченням порушення права власності когось із подружжя. 
Тобто визначальним для висновку про застосування строку позовної давності у спорі про поділ майна подружжя, заявленому після розірвання шлюбу, є саме момент, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.
За змістом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановивши, що позивач дізналась про порушене право спільної сумісної власності на спірну квартиру у березні 2018 року з позовної заяви ОСОБА_1 про визнання її такою, що втратила право користування спірною квартирою, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач за зустрічним позовом не пропустила строк звернення до суду, передбачений частиною другою статті 72 СК України. 
Доводи касаційної скарги, які зводяться лише до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції про початок перебігу строку позовної давності для  позивача за зустрічним позовом, не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права та значною мірою зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК Українизнаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.
Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції. 
Судом апеляційної інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, зроблено обґрунтовані висновки про наявність підстав для задоволення зустрічного позову на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами.
Ураховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскарженого судового рішення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 січня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                                     О. М. Осіян
 
                                                                                                                  Н. Ю. Сакара
 
        С. Ф. Хопта
 
        В. В. Шипович