ПОСТАНОВА
Іменем України

31 жовтня 2019 року 
м. Київ
справа № 576/748/17
адміністративне провадження № К/9901/24397/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стародуба О.П., 
суддів - Єзерова А.А., Кравчука В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Глухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 23.05.2017р. (суддя - Васянович В.М.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2017р. (судді - Жигилій С.П., Дюкарєва С.В., Перцова Т.С.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Глухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в :
У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати неправомірними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії з квітня 2017 року та обрахунку страхового стажу;
зобов`язати відповідача зарахувати період її роботи у ТОВ «Червоний партизан» з 01.04.2006р. по 15.01.2007р. до страхового стажу та поновити виплату пенсії з квітня 2017 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 26.10.2013р. перебуває на обліку у відповідача, як отримувач пенсії за віком, проте рішенням органу пенсійного фонду від 13.04.2017 р. №1 припинено виплату вже призначеної дострокової пенсії за віком на підставі п.1 ч.1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з тих підстав, що пенсія призначена на підставі документів, які містять недостовірні відомості, а саме - відповідачем виявлено несплату страхових внесків ТОВ «Червоний партизан» за період з 01.04.2006р. по 15.01.2007р., з яким вона перебувала в трудових відносинах, зазначене підприємство визнано банкрутом і ліквідовано без визначення правонаступника.
Посилається на те, що станом на 13.04.2017р. спірний період вже не враховано до її страхового стажу, який з 30 років 7 місяців 20 днів зменшено до 29 років 10 місяців 1 дня, а оскільки їй призначено пенсію на підставі п. 7-2 Прикінцевих положень Закону №1058, де вимогу до страхового стажу визначено в розмірі 30 років, виплату пенсії відповідно їй припинено, як незаконно призначену. Вважає, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, а відповідачем протиправно позбавлено її соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи в ТОВ «Червоний партизан» з 01.04.2006р. по 15.01.2007р. за невиконання вказаним підприємством обов`язків по сплаті внесків до Пенсійного фонду України.
Постановою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 23.05.2017р., яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2017р., позов задоволено.
Визнано неправомірними дії Глухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо припинення виплати пенсії позивачу з квітня 2017 року та обрахунку страхового стажу.
Зобов`язано Глухівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи в ТОВ «Червоний партизан» та поновити виплату пенсії позивачу з квітня 2017 року.              
З ухваленими у справі рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що за результатами проведеного у квітні 2017 року аналізу відомостей в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування по обліковій картці позивача, аналізу її трудової книжки встановлено, що остання перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Червоний партизан» з 04.05.1996р. по 15.01.2007р., яке не сплатило страхові внески за період з квітня 2006 року по січень 2007 рік, а тому з метою наявності актуальних і достовірних відомостей в реєстрі застрахованих осіб внесено зміни та уточнення до її облікової картки, і в результаті приведення у відповідність позначок про сплату страхових внесків відбулось зменшення страхового стажу, та встановлено наявність у позивача лише 29 років 10 місяців 1 дня страхового стажу. Таким чином, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону №1058 відповідачем правомірно прийнято рішення про припинення виплати пенсії позивачу з квітня 2017 року.
Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до положень статті 46 Конституції України, громадянам гарантується право на соціальний захист, що серед іншого включає право на забезпечення їх у старості. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Згідно з пунктом 7-2 Прикінцевих положень Закону №1058 в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії, до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У цьому випадку розмір їх пенсії, обчислений відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 цього Закону, зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію.
В ході розгляду справи по суті судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.10.2013р. звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за віком достроково. (а.с. 17)
Починаючи з 26.10.2013р. позивач перебувала на обліку в Глухівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Сумської області та отримувала пенсію, яка їй була достроково призначена на підставі пункту  7-2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058.
Страховий стаж позивача на момент призначення пенсії складав 30 років 7 місяців 20 днів. (а.с. 18)
Судами встановлено, що позивач у період з 01.04.2006р. по 15.01.2007р. працювала у ТОВ «Червоний партизан», що підтверджується записами у її трудовій книжці. (а.с. 11 - 16)
Рішенням Глухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 13.04.2017р. №1 припинено виплату позивачу призначеної пенсії. (а.с. 25)
У рішенні відповідач обґрунтував законність припинення виплати позивачу пенсії тим, що при проведенні звірення даних щодо сплати страхових внесків страхувальниками, які ліквідовані виявлено, що ТОВ «Червоний партизан» за період з 01.04.206р. по 15.01.2007р., з яким позивач перебувала в цей час в трудових відносинах, не сплачено страхові внески. У зв`язку з цим, органом пенсійного фонду переглянуто страховий стаж позивача, який в результаті зменшено до 29 років 10 місяців 1 день.
При цьому враховуючи пункт 7-2 Прикінцевих положень Закону №1058, згідно якого зазначеній особі призначено пенсію, наведені факти впливають на право призначення дострокової пенсії, оскільки не дотримуються вимоги про наявність 30 років страхового стажу, а виплату пенсії з квітня 2017 року слід припинити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що несплата ТОВ «Червоний партизан» страхових внесків до Пенсійного фонду України не є підставою для незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи, за який підприємством не сплачувались страхові внески. 
При цьому суди виходили з того, що відповідальність за несплату страхових внесків несе страхувальник. Крім того, відповідно до статті 254 Кодексу законів про працю України, несплата підприємством, установою, організацією внесків на соціальне страхування не позбавляє працівника виплати за цим страхуванням, зокрема, виплати пенсії.
З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів частково погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.
Мотиви та доводи наведені у касаційній скарзі, висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено, що позивач у спірний період з 01.04.2006р. по 15.01.2007р. працювала у ТОВ «Червоний партизан» та була застрахованою особою, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу, сформованими станом 14.10.2013р., тобто в оспорюваний період здійснювала трудову діяльність на підприємстві, а суди першої та апеляційної інстанцій обгрунтовано прийшли до висновку про задоволення позову та про зарахування цього строку до страхового стажу роботи позивач, що дає останній право на призначення пенсії.
Обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску; ведення обліку виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігання таких відомості в порядку, передбаченому законодавством, покладено на платника єдиного внеску - ТОВ «Червоний партизан», а контролюючі функції покладено на органи Пенсійного фонду України.
Внаслідок невиконання страхувальником, а також контролюючим органом своїх прямих обов`язків позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час служби, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для позбавлення позивача права на пенсію.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 26.09.2019р. у справі №295/6361/17.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Глухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області залишити без задоволення, а постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 23.05.2017р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2017р. - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді:                                                                                
О.П. Стародуб                                        
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук