Постанова
Іменем України 
 
23 вересня 2019 року
м. Київ
 
справа № 759/1284/18
провадження № 61-8503св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 -  ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду від 20 вересня 2018 року у складі судді Сенька М. Ф. та постанову Київського апеляційного суду від 28 березня 
2019 року у складі колегії суддів: Борисової О. В., Ратнікової В. М., 
Левенця Б. Б.
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом 
до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею 
та ОСОБА_2 , який зареєстрований 26 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 689.
В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 26 червня 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого сторони мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказувала, що подружнє життя між нею та відповідачем не склалось 
у зв`язку з відсутністю порозуміння між ними, різними поглядами на життя та сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Шлюб носить формальний характер і подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва 
від 20 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 26 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 689, розірвано.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги  ОСОБА_1 
про розірвання шлюбу, виходив із того, що подальше спільне проживання сторін у цій справі і збереження родинних відносин є неможливим, шлюб розпався та збереження сім`ї буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Київського апеляційного суду від 28 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.
Заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не знайшовши підстав для надання строку для примирення, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
У касаційній скарзі представник  ОСОБА_2 - ОСОБА_3  просить скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва 
від 20 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 28 березня 2019 року і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права суди дійшли необґрунтованого висновку про можливість розірвання шлюбу між сторонами, такі висновки зроблені без всебічного, повного з`ясування обставин справи. Доказів на підтвердження своїх вимог позивачем не надано. Оскаржувані судові рішення є передчасними та необґрунтованими.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення -  
без змін.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2019 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.
15 липня 2019 року цивільна справа надійшла до Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що 26 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у місті Києві між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 689.
У період шлюбу у подружжя народилась дочка ОСОБА_4 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач, звертаючись до суду з цим позовом, посилалась на те, що відносини між нею та відповідачем погіршилися, внаслідок чого почуття поваги та кохання втрачені, вони не ведуть спільного господарства, проживають окремо, а шлюб носить виключно формальний характер, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.
В судових засіданнях ОСОБА_1 заперечувала щодо надання 
на вимогу відповідача строку для примирення і такий строк судом 
не надавався.
Позиція Верховного Суду
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (стаття 24 Сімейного кодексу України).
Відповідно до статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (стаття 111 СК України).
Згідно статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило 
б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу між сторонами, враховуючи обставини справи та особисті взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, взявши до уваги, що шлюб суперечить інтересам позивача, не знайшовши підстав для надання подружжю строку 
для примирення, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість збереження шлюбу та наявність правових підстав для його розірвання 
за ініціативою одного з подружжя.
Розірвання шлюбу не обмежує батьківських прав ОСОБА_2 щодо дитини.
Доводи касаційної скарги, які значною мірою зводяться до переоцінки доказів, що згідно статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами компетенції суду касаційної інстанції, не дають підстав для висновку 
про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду від 20 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 березня 2019 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                 Є. В. Синельников
                                                                                        С. Ф. Хопта
                                                                                              В. В. Шипович