ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
13 листопада 2019 року
м. Київ
Справа № 804/47/17
Провадження № 11-936апп19
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Анцупової Т. О., 
суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г., 
розглянувши в порядку письмового провадження справу № 804/47/17 за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» Ірклієнка Юрія Петровича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії 
за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» Ірклієнка Юрія Петровича на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року (суддя Кононенко О. В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2017 року (у складі колегії суддів Білак С. В., Олефіренко Н. А., Шальєвої В. А.), 
УСТАНОВИЛА:
Рух справи
1. У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Комерційний банк «Стандарт» Ірклієнка Ю. П. (далі - уповноважена особа Фонду, Фонд відповідно), третя особа - Фонд, у якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду щодо невключення ОСОБА_1 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 за договором банківського вкладу від 11 лютого 2015 року № 77465, за рахунок коштів Фонду;
- зобов`язати уповноважену особу Фонду внести доповнення та включити ОСОБА_1 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 за договором банківського вкладу від 11 лютого 2015 року № 77465, за рахунок коштів Фонду;
- зобов`язати уповноважену особу Фонду подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду за вкладами, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ «Комерційний банк «Стандарт».
2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка є вкладником згаданого банку і їй було відмовлено у включенні до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, через визнання нікчемним правочину (трансакції) щодо внесення на банківський рахунок у ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» грошових коштів у розмірі 150 000 гривень.
3. Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 27 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2017 року, позовні вимоги задовольнив.
4. Не погодившись із такими судовими рішеннями, уповноважена особу Фонду звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2017 року, й ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог.
5. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 06 вересня 2017 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
6. 24 жовтня 2017 року до Вищого адміністративного суду України від ОСОБА_1 надійшли заперечення на касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду, у яких позивачка просила залишити її без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
7. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.
8. Підпунктом 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VІІІ передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
9. У березні 2018 року вказану касаційну скаргу передано на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
10. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 05 вересня 2019 року передав цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 346 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) у зв`язку з тим, що уповноважена особа Фонду оскаржує судові рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.
11. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 12 вересня 2019 року прийняла та призначила цю справу до розгляду в порядку письмового провадження.
Фактичні обставини
12. Суди попередніх інстанцій установили, що 11 лютого 2015 року між ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу № 77465, відповідно до умов якого банк прийняв на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 150 000 грн. 
13. 11 лютого 2015 року на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ «Комерційний банк «Стандарт», було зараховано кошти в сумі 150 000 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 11 лютого 2015 року № 3450.
14. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 18 червня 2015 року № 385 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 19 червня 2015 року № 120 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» та призначено уповноваженою особою Фонду Грицака І. Ю. строком на 1 рік - з 19 червня 2015 року по 18 червня 2016 року включно.
15. Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 12 листопада 2015 року № 208 змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Комерційний банк «Стандарт». Згідно з зазначеним рішенням всі повноваження ліквідатора ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ірклієнку Ю. П . з 16 листопада 2015 року.
16. У зв`язку із початком процедури ліквідації цього банку ОСОБА_1 звернулася до відділення ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» для отримання гарантованої суми за своїм вкладом, однак дізналася, що її не включено до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, оскільки уповноваженою особою Фонду було визнано трансакцію з переказу коштів нікчемною на підставі пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI).
17. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивачка звернулася до суду із цим позовом.
Оцінка судів першої та апеляційної інстанцій
18. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що відповідачем не доведено, що укладення договору банківського вкладу та внесення коштів на депозитний рахунок ОСОБА_1 містить ознаки нікчемого правочину, передбаченого частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI.
19. Отже, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що за відсутності підстав визнання нікчемності правочину уповноважена особа Фонду зобов`язана включити дані про рахунок позивачки до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» за рахунок Фонду, однак вказаних дій відповідач не вчинив, чим допустив протиправну бездіяльність.
20. Водночас апеляційний суд визнав безпідставними доводи уповноваженої особи Фонду, що спір у цій справі не є публічно-правовим, а випливає з договірних правовідносин та повинен вирішуватися за правилами цивільного судочинства, оскільки у спірних правовідносинах у розумінні пункту 7 частини першої статті 3 КАС України Фонд є суб`єктом владних повноважень, а уповноважена особа Фонду - посадовою особою суб`єкта владних повноважень, яка виконує владні управлінські функції.
Короткий зміст та обґрунтування наведених у касаційній скарзі вимог
21. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що у ході перевірки уповноваженою особою Фонду було виявлено, що 11 лютого 2015 року ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» було здійснено перерахування коштів з відкритого у цьому банку поточного рахунку ОСОБА_5 на поточний рахунок позивачки з призначенням платежу «поповнення поточного рахунку». Переказ коштів між рахунками був проведений без надання банку правовстановлюючих документів, які підтверджують правомочність переказу та права осіб на ці кошти. Отже, здійснюючи переказ (трансакцію), ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» надав ОСОБА_5 перевагу перед іншими кредиторами банку.
22. Зважаючи на вказане, скаржник зауважує, що правочин, за яким позивачка отримала кошти, є нікчемним, а тому згідно з положеннями пункту 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI у останньої відсутнє право на отримання відшкодування коштів від Фонду.
23. Крім цього, скаржник зазначає, що оскільки рішення уповноваженої особи Фонду про визнання правочинів нікчемними, оформлене наказом від 09 вересня 2015 року № 11, зокрема у частині, що стосується ОСОБА_1 , є чинним та не скасованим, у відповідача відсутні правові підстави для включення позивачки до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.
24. Окремо скаржник звертає увагу й на те, що у цій справі спірні правовідносини пов`язані із невиконанням, на думку позивачки, умов цивільно-правової угоди, а тому цей спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин та має вирішуватися за правилами Цивільного процесуального кодексу України.
Оцінка Великої Палати Верховного Суду
25. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи, Велика Палата Верховного Суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
26. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
27. Стаття 124 Конституції України закріплює, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язане з процесуальним законодавством.
28. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень) справою адміністративної юрисдикції є публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
29. На підставі пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.
30. Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
31. Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
32. Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.
33. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
34. Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в постановах від 06 червня 2018 року у справі № 813/6392/15 та від 13 червня 2018 року у справі № 820/12122/15 висловлено правову позицію згідно якої, Фонд є державною спеціалізованою установою, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду в цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат в є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.
35. Отже, спір у цій справі не має ознак приватноправового та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
36. Перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм права при вирішенні спору стосовно правомірності дій уповноваженої особи Фонду щодо невключення позивачки до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, Велика Палата Верховного Суду зазначає таке.
37. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
38. Згідно із частиною другою статті 26 Закону № 4452-VI під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.
39. Стосовно порядку визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, то відповідно до частини першої статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.
40. Відповідно до положень пункту 6 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09 серпня 2012 року № 14 (далі - Положення), передбачено, що уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, зокрема, переліки рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону № 4452-VI, переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку.
41. Отже, у разі наявності підстав для включення даних про рахунок вкладника, який раніше не був включений до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має надати до Фонду додаткову інформацію про рахунок цього вкладника.
42. Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.
43. У пункті 6 розділу ІІ Положення передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та/або доповнення до переліків.
44. Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку рахунків вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку рахунків вкладників загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду загального реєстру.
45. Підсумовуючи наведене, можна зазначити, що уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями на формування повного переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду з урахуванням положень частини другої статті 26 Закону № 4452-VI, тобто в межах гарантованої суми відшкодування.
46. Вкладником згідно з пунктом 4 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
47. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.
48. З матеріалів справи вбачається, що позивачка уклала з ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» договір банківського вкладу, а отже, в розумінні закону є вкладником.
49. Зокрема, встановлено, що 11 лютого 2015 року між ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу № 77465, відповідно до умов якого банк прийняв на вкладний (депозитний) рахунок №  НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 150 000 грн.
50. На підставі постанови Правління Національного банку України від 19 лютого 2015 року № 116 «Про віднесення ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» до категорії неплатоспроможних» у ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» рішенням виконавчої дирекції Фонду від цієї ж дати № 61 було запроваджено тимчасову адміністрацію з 20 лютого 2015 року строком на 3 місяці - по 19 травня 2015 року.
51. Отже, укладення зазначеного договору й зарахування коштів на рахунок відбулись до початку віднесення ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації (20 лютого 2015 року), тому позивачка підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону № 4452-VI. При цьому відповідачем не наведено правових підстав для невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Комерційний банк «Стандарт», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог Закону № 4452-VI.
52. Таким чином, Велика Палата Верховного Суду погоджується з позицією судів попередніх інстанцій, які дійшли правильного висновку, що позивачка є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Комерційний банк «Стандарт», які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, дає підстави для зобов`язання уповноваженої особи Фонду включити дані про рахунки ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» за рахунок Фонду.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
53. Частиною третьою статті 3 КАС України (тут і далі, у редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) установлено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
54. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
55. За правилами частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
56. Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Висновки щодо розподілу судових витрат
57. Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
58. Оскільки Велика Палата Верховного Суду не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 243, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» Ірклієнка Юрія Петровича залишити без задоволення.
2. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                       Т. О. Анцупова        
Судді:                                    Н. О. Антонюк                                                         В. С. Князєв
С. В. Бакуліна                                                          Л. М. Лобойко
                               В. В. Британчук                                                       Н. П. Лященко
                               Ю. Л. Власов                                                           О. Б. Прокопенко
М. І. Гриців                                                              В. В. Пророк
Д. А. Гудима                                                                        Л. І. Рогач
В. І. Данішевська                                                   О. М. Ситнік
Ж. М. Єленіна                                                         О. С. Ткачук
О. С. Золотніков                                                     В. Ю. Уркевич
О. Р. Кібенко                                                           О. Г. Яновська