ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року 
м. Київ

Справа №  908/2202/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючий - Огороднік К.М., судді: Мачульський Г.М., Малашенкова Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області 
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.04.2019
та  рішення Господарського суду Запорізької області  від 21.02.2019
у справі № 908/2202/18
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Профуна"
до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, 
    Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області
про стягнення 234936,00 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю "Профуна" (далі - ТзОВ "Профуна", позивач) звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі - ГУНП в Запорізькій області, відповідач-1) та до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (далі - ГУ  ДКСУ у Запорізькій області, відповідач-2) про стягнення з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог з Державного бюджету України на свою користь 234936,00 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю посадових та службових осіб Головного управління Національної поліції в Запорізькій області. 
При цьому, позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача-1 всі документально підтверджені судові витрати до орієнтовного розрахунку яких відносить: витрати на професійну правничу допомогу в орієнтовному розмірі 20       000,00 грн та витрати на проведення експертизи в розмірі 1800,00 грн. 
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що посадовою особою ГУНП в Запорізькій області  не забезпечено схоронності тимчасово вилученого майна, яке належить ТзОВ "Профуна", внаслідок чого майно протиправно вибуло з його власності, чим спричинено майнову шкоду, яка підлягає відшкодуванню.
З посиланням на норми на ст.ст. 15, 16, 22, 1174 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 25 Бюджетного кодексу України (далі - БК України), ст.ст.167-168 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), п.п. 26-27 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постаново Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104 (далі - Порядок №1104) та ст.ст. 4, 5, 20, 27, 162, 171, 176, 236-238 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позивач просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач також зазначив, що зміст ст.ст. 1173-1174 ЦК України прямо вказує, що шкода відшкодовується незалежно від вини органів або посадової особи, яка її завдала, а отже в цій справі не підлягає встановленню наявність або відсутність вини ГУНП в Запорізькій області, яке не забезпечило збереження майна позивача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.02.2019        у справі №908/2202/18        позов задоволено.
Присуджено до стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Профуна"              234936,00 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю посадових та службових осіб Головного Управління Національної поліції в Запорізькій області. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Профуна" витрати на проведення експертизи в сумі 1800,00 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 11.03.2019        у справі №908/2202/18        стягнуто з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Профуна" витрати на професійну правничу допомогу в сумі 17500,00 грн.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.04.2019 у справі №908/2202/18 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Запорізької області від 21.02.2019       у справі №908/2202/18  залишено без змін. 

Правова позиція судів першої та апеляційної інстанцій

Рішення Господарського суду Запорізької області від 21.02.2019        у справі №908/2202/18 обґрунтоване посиланням на норми ст.ст. 1166, 1173, 1174, 1176, 1192 ЦК України, ст.ст. 25, 43 БК України та мотивоване тим, що позовні вимоги у даній справі є обґрунтованими, оскільки дії (бездіяльність) відповідача-1 щодо вилучення майна у позивача за відсутності дозволу, незабезпечення збереження вилученого у позивача майна у визначеному законодавством порядку та неповернення майна законному власнику свідчать про невиконання відповідачем-1 покладеного на нього законом обов`язку щодо забезпечення схоронності тимчасово вилученого майна. Крім того, судом враховано, що майно взагалі було передано слідчим на зберігання з порушенням вимог п.п. 26, 27 Порядку № 1104. Вказані дії (бездіяльність) відповідача-1 стали причиною завдання позивачу шкоди (позбавлення належного на праві власності майна - 20 полетів мороженої риби тюлька вагою 18 072 кг) та настання наслідків у вигляді його знищення, що свідчить про наявність прямого причинно-наслідкового зв`язку, як елементу цивільного правопорушення. При цьому, формулюючи резолютивну частину рішення в даній справі, місцевий господарський суд послався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №910/23967/16.
Суд апеляційної інстанції погодився з висновками Господарського суду Запорізької області про те, що визначений законом обов`язок повернути майно не виконаний державою у спірних правовідносинах, не надано жодних гарантій повернення майна, не встановлено строку повернення такого майна, в зв`язку з чим наявні              підстави для стягнення з Державного бюджету України заподіяних позивачу збитків.
При цьому  також враховано правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №920/715/17 в питанні самостійного встановлення господарськими судами незаконності дій органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування під час розгляду справ про відшкодування шкоди, відповідно до якої питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого та держави, що не регулюються нормами КПК України, а господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази. 

Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу та виклад позиції інших учасників справи.

У касаційній скарзі відповідач-1 просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.04.2019 та рішення Господарського суду Запорізької області від 21.02.2019 у справі №908/2202/18 повністю та ухвалити нове рішення про відмову у задоволення позовних вимог.

Касаційну скаргу мотивовано порушенням судами попередніх інстанцій принципу належності, допустимості, достовірності та достатності доказів по справі, оскільки копії не можуть підтверджувати права власності на втрачені полети мороженої риби. При цьому скаржник зазначив, що встановлення факту власності або володіння певним майном  не належить до завдань кримінального судочинства.

Посилання судів першої та апеляційної інстанцій на преюдиційність ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 06.08.2018 у справі №335/7439/18 не має правових підстав, оскільки зазначена ухвала винесена при розгляді матеріалів кримінального провадження і є процедурною, а не рішенням по суті в кримінальному провадженні (вирок, ухвала про закриття).
Судом при відмові у залученні третьої особи порушено принцип змагальності сторін, що вплинуло на не встановлення усіх обставин справи, а саме, обставини знищення майна, причини знищення майна.

Безпідставно для розрахунку вартості втраченої свіжомороженої риби прийнято експертний висновок Житомирської торгово-промислової палати №В-7040 від 11.09.2018, оскільки в експертному висновку в пункті 4 "Задача експертизи" зазначено "визначення ринкової вартості свіжомороженої тюльки для митних процедур".

У відзиві на касаційну скаргу ТзОВ "Профуна" просить відмовити в її задоволенні, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.
У зв`язку з відпустками суддів Кролевець О.А. та Пєскова В.Г. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №922/2932/18 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Огороднік К.М.,  суддя - Мачульський Г.М., суддя -Малашенкова Т.М., що підтверджується витягами з протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2019 та від 06.10.2019.

Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

26.09.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Профуна" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Азовтехнологістик" (постачальник) був укладений договір поставки №926 (далі - договір 1), за умовами п. 1.1. якого постачальник зобов`язується передати в погоджені строки, а покупець прийняти та оплатити рибу та морепродукти.
Згідно з п. 6.3. договору право власності на товар переходить до покупця з моменту фактичного отримання товару згідно накладної на складі постачальника.
Пунктом 10.1. договору визначено, що строк дії цього договору - до виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.
30.11.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Профуна" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Азовтехнологістик" (постачальник) був укладений договір поставки №1130 (далі - договір 2), за умовами п. 1.1. якого постачальник зобов`язується виготовити за замовленням покупця: тюльку морожену в кількості 130000 кг, бичок морожений в кількості 70000 кг; відходи рибні в кількості 60000 кг.
05.12.2017 до договору 2 його сторонами була підписана додаткова угода, відповідно до п. 1 якої сторони прийшли згоди викласти п. 6.3. договору 2 в наступній редакції: "Право власності на товар переходить до покупця з моменту фактичного отримання товару згідно накладної на складі постачальника. Після отримання покупець має право передати товар постачальнику на відповідальне зберігання за актом приймання-передачі. Вартість зберігання товару строком до 31.03.2018 включено у ціну товару, зазначену у п. 4.1. цього договору".
Пунктом 10.1. договору 2 визначено, що строк дії цього договору - до виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.
Позивачем на підтвердження виконання умов договору 1 до матеріалів справи              надані належним чином засвідчені копії наступних документів:              видаткова накладна №РН-0120101 від 01.12.2017 (поставка рибних відходів у кількості       20280 кг); товарно-транспортна накладна №РН-0120101 від 01.12.2017;              рахунок-фактура №СФ-0000127 від 17.11.2017; рахунок-фактура №СФ-0000136 від 01.12.2017; акт №1 приймання-передачі товарів на зберігання від 14.12.2017 (бичок морожений у кількості              44000 кг, тюлька заморожена у кількості 44000 кг); акт №121901 повернення товарів зі зберігання від 19.12.2017 (бичок морожений у кількості 12217 кг); акт №122901 повернення товарів зі зберігання від 29.12.2017 (тюлька заморожена у кількості 3834 кг); акт №031501 повернення товарів зі зберігання від 15.03.2018 (бичок морожений у кількості 11215 кг, тюлька заморожена у кількості 5011 кг); акт №031502 повернення товарів зі зберігання від 15.03.2018 (бичок морожений у кількості 936 кг); акт №032901 повернення товарів зі зберігання від 29.03.2018 (тюлька заморожена у кількості 6022 кг); акт №032902 повернення товарів зі зберігання від 29.03.2018 (бичок морожений у кількості 14046 кг);              акт №041801 повернення товарів зі зберігання від 18.04.2018 (тюлька заморожена у кількості 14015 кг); акт №041802 повернення товарів зі зберігання від 18.04.2018 (бичок морожений у кількості 6007 кг).
На підтвердження виконання умов договору 2 надані засвідчені копії наступних документів: видаткова накладна №РН-0122101 від 19.12.2017 (поставка тюльки замороженої у кількості 130000 кг, поставка бичка мороженого у кількості 70000 кг та рибних відходів у кількості 39720 кг); акт №2 приймання-передачі товарів на зберігання від 19.12.2017 (тюльки замороженої у кількості 130000 кг, бичка мороженого у кількості 70000 кг, рибних відходів у кількості 39720 кг); акт №121902 повернення товарів зі зберігання від 19.12.2017 (відходів рибних у кількості 7784 кг);              акт №122902 повернення товарів зі зберігання від 29.12.2017 (відходів рибних у кількості 16 463 кг).
Також позивачем надані платіжні доручення №693 від 04.12.2017, №380813 від 15.12.2017, №380812 від 15.12.2017, №380811 від 15.12.2017 на підтвердження оплати на користь ТОВ "Азовтехнологістик" за рибну продукцію згідно рахунка №136 від 01.12.2017.
У період з 02.07.2018 по 07.07.2018 старшим слідчим в ОВС Слідчого управління              Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі СУ ГУНП в Запорізькій області) майором поліції Пашко О.С. в межах досудового розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за №12018080000000157 від 30.05.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 249, ч. 2 ст. 364 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжної В.В. від 02.07.2018 у справі №335/7439/18, провадження №1-кс/335/5031/18 було проведено обшук всіх споруд, розташованих за адресою: м.Бердянськ Запорізької області, вул.Халтуріна,       буд. 10.
За результатами обшуку складено відповідний протокол від 03.07.2018, згідно з яким було вилучено в тому числі майно, що належить ТзОВ "Профуна": 24 полети мороженої риби "бичок" наступною вагою: 1324, 1123, 949, 1090, 935, 637, 337, 1079, 1031, 1089, 1069, 1356, 1385, 1054, 1313, 1357, 1325, 1345, 1377, 1364, 1347, 1087, 514, 452 кілограми, які мають рукописний текст та зазначення ваги ТзОВ "Профуна", загальною вагою 25935 кг (п. 45 протоколу обшуку); 20 полетів мороженої риби "тюлька" наступною вагою: 625, 956, 890, 869, 832, 980, 1076, 812, 839, 874, 890, 950, 835, 932, 963, 941, 943, 931, 968, 968 кілограма, які мають аркуші з рукописним текстом та зазначенням ваги ТзОВ "Профуна", загальною вагою 18072 кг (п. 46 протоколу обшуку); полети з мороженою рибою "тюлька" загальною вагою 122031 кг (п. 48 протоколу обшуку).
Тюлька свіжоморожена вагою 18072 кг в брикетах, вилучена за адресою: м.Бердянськ, вул. Халтуріна, 10, була передана слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області Пашко О.С. на відповідальне зберігання на підставі цілісної розписки від 06.07.2018 ОСОБА_1 
10.07.2018 слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжною В.В. за результатами розгляду клопотання слідчого про арешт майна винесено ухвалу, якою клопотання слідчого про арешт майна, вилученого у період з 03.07.2018 по 07.07.2018 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , задоволено частково та накладено арешт на майно, вказане в ухвалі. Зокрема в частині накладення арешту на майно, яке належить ТзОВ "Профуна", а саме: 24 полети мороженої риби "бичок" наступною вагою: 1324, 1123, 949, 1090, 935, 637, 337, 1079, 1031, 1089, 1069, 1356, 1385, 1054, 1313, 1357, 1325, 1345, 1377, 1364, 1347,1087, 514, 452 кілограми, які мають рукописний текст та зазначення ваги ТзОВ "Профуна", загальною вагою 25935 кг, 20 полетів мороженої риби "тюлька" наступною вагою: 625, 956, 890, 869, 832, 980, 1076, 812, 839, 874, 890, 950, 835, 932, 963, 941, 943, 931, 968, 968 кг, які мають аркуші з рукописним текстом та зазначенням ваги ТзОВ "Профуна", загальною вагою 18072 кг, полети з мороженою рибою "тюлька" загальною вагою 122031 кг - відмовлено.
Зі змісту ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.07.2018 вбачається, що слідчим суддею було встановлено, що вилучена рибна продукція, яка належить ТзОВ "Профуна", була придбана останнім у ТзОВ "Азовтехнологістік" на підставі договорів поставок. Матеріали кримінального провадження, досліджені слідчим суддею, не містять даних про причетність ТзОВ "Профуна" та ТзОВ "Азовтехнологістік" до вчинення кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні. Факт придбання рибної продукції ТзОВ "Профуна" підтверджуються наданими доказами, та слідчим в ході розгляду клопотання не спростовано. Тому, на переконання слідчого судді, підстави для накладення арешту на вилучену рибну продукцію, яка належить ТзОВ "Профуна", за зазначеною у клопотанні адресою відсутні, оскільки слідством не доведено, що саме вона була незаконно виловлена із Азовського моря товариствами, відносно незаконних дій яких проводиться досудове розслідування, та має значення для проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 01.08.2018 у вказаній справі задоволено апеляційну скаргу представника ТзОВ "ТД Рибпром" Волкова І.С. на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.07.2018 та скасовано її в частині задоволення клопотання слідчого про арешт майна, яке було вилучено під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні №12018080000000157, прийнято в цій частині нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області про накладення арешту на вилучене майно відмовлено. В решті ухвалу слідчого судді залишено без змін.
Ухвалою  слідчого  судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжної В.В. від 06.08.2018 у справі №335/7439/18 задоволено скаргу ТзОВ "Профуна" на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні №12018080000000157, яка полягала у неповерненні тимчасово вилученого майна, та зобов`язано слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області, в провадженні якого перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018080000000157 від 30.05.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.249, ч. 2 ст. 364 КК України, повернути              представнику ТзОВ "Профуна" тимчасово вилучене під час проведення       03.07.2018 обшуку за адресою: АДРЕСА_1, наступне майно: 24 полети мороженої риби бичок, наступною вагою: 1324, 1123, 949, 1090, 935, 637, 337, 1079, 1031, 1089, 1069, 1356, 1385, 1054, 1313, 1357, 1325, 1345, 1377, 1364, 1347, 1087, 514, 452 кг, які мають рукописний текст та зазначення ваги ТзОВ "Профуна", загальною вагою 25935 кг; 20 полетів мороженої риби тюлька, наступною вагою: 625, 956, 890, 869, 832, 980, 1076, 812, 839, 874, 890, 950, 835, 932, 963, 941, 943, 931, 968, 968 кілограм, які мають аркуші з рукописним текстом та зазначенням ваги ТзОВ "Профуна", загальною вагою 18072 кг; полети з мороженою рибою тюлька загальною вагою 122031 кг, які знаходяться в опечатаному приміщенні морозильної камери фреонового холодильника за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул.Халтуріна, 10.
Наприкінці серпня - на початку вересня 2018 року посадовими особами ГУНП в Запорізькій області було повернуто представникам ТзОВ "Профуна" належне товариству майно, а саме: 24 полети мороженої риби бичок наступною вагою: 1324, 1123, 949, 1090, 935, 637, 337, 1079, 1031, 1089, 1069, 1356, 1385, 1054, 1313, 1357, 1325, 1345, 1377, 1364, 1347, 1087, 514, 452 кг, які мають рукописний текст та зазначення ваги ТзОВ "Профуна", загальною вагою 25935 кг; полети з мороженою рибою тюлька загальною вагою 122031 кг, які знаходяться в опечатаному приміщенні морозильної камери фреонового холодильника за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул.Халтуріна, 10.
07.09.2018 представник ТзОВ "Профуна" з`явився за узгодженою із старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області майором поліції Пашко О.С. адресою для отримання решти тимчасово вилученого майна (20 полетів мороженої риби тюлька наступною вагою: 625, 956, 890, 869, 832, 980,1076, 812, 839, 874, 890, 950, 835, 932, 963, 941, 943, 931, 968, 968 кг, які мають аркуші з рукописним текстом та зазначенням ваги ТзОВ "Профуна", загальною вагою 18072 кг), а саме: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Кабельників, буд. 1-Г. Проте, старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області майором поліції Пашко О.С. було повідомлено представника ТзОВ "Профуна", що громадянин ОСОБА_1 , якому була передана на відповідальне зберігання для розміщення в морозильних камерах ТОВ "БАРК" рибна продукція, яка належить ТзОВ "Профуна" - пояснив, що 12.07.2018 на території складу сталось відключення електроенергії, а аварійна лінія підключення була незаконно розібрана ПрАТ "Азовкабель", у зв`язку з чим риба була перероблена. Відомості за даним фактом були внесені старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області майором поліції Пашко О.С. до ЄРДР за №12018080000000261 від 07.09.2018 за ч. 1 ст. 388 КК України.
Згідно з експертним висновком Житомирської торгово-промислової палати № В-7040 від 11.09.2018, станом на дату експертизи, середня вартість 1 кг свіжомороженої тюльки цілої (з головою та хвостом, не патрана) складає 13 грн. Відповідно вартість 18072 кг тюльки складає 234936,00 грн. 
Позивач просить стягнути з Державного бюджету України на свою користь 234936,00 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю посадових та службових осіб Головного управління Національної поліції в Запорізькій області. 

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права 
Відповідно до ст. 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до  ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію», під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.
Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (ст. 8 вказаного Закону). 
За загальними положеннями, передбаченими ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
В ч. 3 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» закріплено, що Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування частини першої ст. 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст. 1173, 1174 ЦК України).
Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України.
Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.
Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України. 
Дії (бездіяльність) ГУНП в Запорізькій області, внаслідок яких (якої) було завдано шкоди, є одним із основних предметів доказування та, відповідно встановлення у цій справі, оскільки відсутність такого елемента делікту свідчить про відсутність інших складових цієї правової конструкції та відсутність самого заподіяння шкоди як юридичного факту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки (ст. 11 ЦК України).
Статтею 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Обов`язок уповноваженої службової особи забезпечити схоронність тимчасово вилученого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, визначений частиною четвертою ст. 168 КПК України.
Положеннями Порядку №1104 визначені правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.
Відповідно до пункту 27 Порядку №1104 схоронність тимчасово вилученого майна до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно, забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку.
Відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
За ст. 169 КПК України у разі скасування арешту тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено.
Отже, обов`язок належно зберігати тимчасово вилучене майно та негайно повернути тимчасово вилучене майно після скасування ухвали про накладення арешту на майно прямо передбачений чинним законодавством.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Особою, відповідальною перед потерпілим за шкоду, завдану органами державної влади, їх посадовими та службовими особами, відповідно до наведених вище положень ЦК України, Закону України «Про Національну поліцію», та відповідачем у справі є Держава, яка набуває і здійснює свої цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Таким органом у цій справі є ГУНП в Запорізькій області, як особа, відповідальна у спірний період за збереження та повернення тимчасового вилученого майна, та Казначейська служба, яка здійснює списання коштів з державного бюджету на підставі рішення суду.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжної В.В. від 06.08.2018 у справі № 335/7439/18 задоволено скаргу ТзОВ "Профуна" та зобов`язано слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області, в провадженні якого перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018080000000157 від 30.05.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.       249, ч. 2 ст.       364 КК України, повернути представнику ТзОВ "Профуна"              тимчасово вилучене під час проведення 03.07.2018 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідне майно - полети мороженої риби. Слідчим суддею встановлено, що власником вилученого в ході обшуку майна є заявник ТОВ "Профуна". 
Згідно з ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжної В. В. від 06.08.2018 у справі №335/7439/18 набрала законної сили.
Частиною 2 ст. 21 КПК України визначено, що вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2018 у справі №335/7439/18 встановлено, що належне ТзОВ "Профуна" майно, вилучене в ході обшуку дозвіл на вилучення якого ухвалою слідчого судді не надавався, вважається тимчасово вилученим майном.
Тимчасово вилученим майном, щодо якого виник спір у даній справі, є 20 полетів мороженої риби тюлька вагою       18072 кг, яка належить до об`єктів біологічного походження.
Судами також встановлено, що на підставі цілісної розписки від 06.07.2018 тюлька свіжоморожена вагою 18072 кг в брикетах, вилучена за адресою: м.Бердянськ, вул.Халтуріна, 10, була передана слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області Пашко О.С. на відповідальне зберігання ОСОБА_1 , що суперечить п.п. 26, 27 Порядку №1104, оскільки вказаний Порядок взагалі не передбачає можливості слідчого передавати на зберігання тимчасово вилучене майно шляхом складання цілісної розписки. 
Разом з тим судами встановлено, що станом на день прийняття рішення у даній справі докази повернення слідчим ГУНП в Запорізькій області Позивачу вилученого майна, зокрема: 20 полетів мороженої риби тюлька вагою 18072 кг,  відсутні, що свідчить про невиконання слідчим ГУНП в Запорізькій області вимог ухвали слідчого судді від 06.08.2018 у справі №335/7439/18, яка є законною та обов`язковою для виконання.
Проте листом вих.№ 11191/6-2018 від 14.11.2018 за підписом начальника відділу слідчого управління ГУНП в Запорізькій області Деркача С.К. повідомлено, що 24 полети мороженої риби "бичок", загальною вагою 25935 кг 04.09.2018 були повернуті власнику; полети з мороженою рибою "тюлька" загальною вагою 122031 кг були повернуті власнику 28.08.2018; 20 полетів мороженої риби "тюлька" загальною вагою 18072 кг, які були передані на відповідальне зберігання ОСОБА_1 у морозильні камери ТзОВ "БАРК" за адресою: Запорізька область,              Бердянськ, вул.Кабельників, буд. 1-Г, в подальшому були перероблені, у зв`язку з відключенням електроенергії 12.07.2018. Також зазначено, що у зв`язку з фактичним знищенням мороженої риби "тюлька", загальною вагою 18072 кг, СУ ГУНП в Запорізькій області 07.09.2018 були внесені відомості до ЄРДР за №12018080000000261 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 188 КК України.
Судами також встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за кримінальним провадженням №12018080000000261 від 07.09.2018 за ч. 1 ст. 388 КК України, в якому зазначені наступні відомості: "В ході досудового розслідування по кримінальному провадженню за №12018080000000157 від 30.05.2018, були проведені обшуки м. Бердянськ, де були вилучені морожена риба тюлька в кількості 18072 кг, морожена риба тюлька в кількості 23103 кг, морожена риба бичок в кількості 1630 кг, риба бичок в кількості 6916 кг. В подальшому зазначена риба була передана на відповідальне зберігання ОСОБА_1 в морозильні камери ТОВ "БАРК", розташовані за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Кабельників, 1-Г. 06.09.2018 на вимогу органу досудового розслідування ОСОБА_1 видати вище зазначену рибу, для передачі її власникам, останній повідомив, що 12.07.2018 на території складу сталось відключення електроенергії, а аварійна лінія підключення була незаконно розібрана ПрАТ "Азовкабель", у зв`язку з чим риба була перероблена. Вказаними діями було вчинено знищення майна, яке було описане та на яке накладено арешт".
Враховуючи викладені обставини, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що вилучене під час обшуку майно, власником якого є позивач, а саме: 20 полетів мороженої риби тюлька вагою 18072 кг, і яке було передано слідчим Слідчого управління ГУНП в Запорізькій області Пашко О.С. всупереч положень п. 26, 27 Порядку № 1104 на зберігання ОСОБА_1 , у зберігача відсутнє.
Враховуючи викладене, Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що визначений законом обов`язок повернути майно не виконаний і Державою Україна у спірних правовідносинах не надано жодних гарантій повернення майна, не встановлено строку повернення такого майна, в зв`язку з чим наявні підстави для стягнення з Державного бюджету України заподіяних позивачу збитків.
При цьому судами попередніх інстанцій обґрунтовано визначено суму збитків на підставі експертного висновку №В-7040 від 11.09.2018 Житомирської торгово-промислової палати, оскільки експертиза містила чітке формулювання мети - визначення розміру шкоди (збитків), завданої знищенням мороженої риби тюлька вагою 18 072 кг.
Твердження скаржника про помилкове посилання судами попередніх інстанції на ухвалу  Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2018 у справі №335/7439/18 до уваги не приймається, оскільки судами лише процитовано встановлені зазначеною ухвалою обставини, що підтверджують протиправність рішень, дій та бездіяльності слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області саме у не забезпеченні його збереження, неповернені його власнику та відповідно, не виконання обов`язкового до виконання судового рішення. До того ж зазначений процесуальний документ оцінений судами через призму обов`язковості до виконання, та, як вбачається зі змісту оскаржуваних рішення та постанови, встановлені ухвалами Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя в межах справи №335/7439/18 обставини досліджувалися та встановлювалися в процесі розгляду даної справи.
Щодо аргументів касаційної скарги про не надання позивачем оригіналів документів первинного бухгалтерського обліку щодо права власності, Суд звертає увагу на те, що за змістом ст.ст. 76 - 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. До того за приписами ч. 2 ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. При цьому з матеріалів справи не вбачається, що скаржником як учасником справи ставилися під сумнів відповідність поданих позивачем належно завірених копій, так як ключовою умовою витребування оригіналів письмових доказів є сумнів у відповідності копії документа його оригіналу. 
Посилання скаржника на положення ст. 392 ЦК України є безпідставними, оскільки відповідач 1 не претендує на оформлення права власності на вилучене майно на свою користь.

Твердження касаційної скарги щодо неправомірно відмови у залученні в якості третьої особи ТзОВ "БАРК" також до уваги не приймаються, оскільки рішення суду у даній справі не порушує прав та не створить нових обов`язків для товариства так як відповідальність за збереження тимчасово вилученого майна покладається саме на слідчого, що здійснив вилучення.

Інші доводи, викладені в касаційній скарзі Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на те, що вони не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та, передусім, зводяться до переоцінки доказів, а Суд касаційної інстанції в силу частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При виборі і застосуванні норм права до спірних відносин, колегія суддів відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №920/715/17.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно із ч. 1 ст. 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що постанова суду апеляційної інстанції та рішення місцевого господарського суду прийняті з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування немає.

Судові витрати

Оскільки суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає і -підстав для скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається, судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на заявника касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 300,  301,  304,  308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області залишити без задоволення.

2. Постанову Центрального апеляційного суду від 18.04.2019 та рішення Господарського суду Запорізької області від 21.02.2019 у справі №908/2202/18 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя                                                                  Огороднік К. М.

Судді                                                                                                 Мачульський Г.М.

                                                                                          Малашенкова Т.М.