ПОСТАНОВА
Іменем України

07 листопада 2019 року 
Київ
справа №808/1427/17
адміністративне провадження №К/9901/49765/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Дашутіна І. В., 
суддів Шишова О. О., Яковенка М. М., 
розглянув в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05.12.2017 у складі судді Прудивуса О. В. та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2018 у складі колегії суддів: Коршуна А. О., Чередниченка В. Є., Панченко О. М. у справі № 808/1427/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, – 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ), Головного управління Національної гвардії України, в якому, із урахуванням уточнених вимог просив:
– зобов`язати відповідачів зарахувати позивачу строк проходження військової служби з дня його включення до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) (13.08.2014) до вислуги років військової служби (як у календарному, так і у пільговому обчисленні), а також внести відповідні зміни до документів позивача, в яких відображається факт проходження військової служби та її стаж;
– зобов`язати відповідачів допустити позивача до проходження військової служби на займаній посаді старшого кулеметника другого відділення третього взводу оперативного призначення третьої роти оперативного призначення батальйону оперативного призначення (перший резервний батальйон) Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) або на іншій посаді, що відповідає його військовому званню;
– допустити негайне виконання постанови в частині допущення позивача до проходження військової служби на займаній посаді;
– зобов`язати Головне управління Національної гвардії України здійснити перерахунок позивачу матеріального та грошового забезпечення, виходячи із порядку та розмірів, установлених для осіб, які проходять військову службу за контрактом, з урахуванням премій, доплат, винагород за безпосередню участь в антитерористичній операції та інших щомісячних та одноразових видів грошового забезпечення за період з 13.08.2014 по 19.12.2014 – за займаною посадою командира відділення радіозв`язку взводу бойового та матеріально-технічного забезпечення батальйону оперативного призначення Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ), та з 19.12.2014 до дня допущення позивача до проходження військової служби – за посадою старшого кулеметника другого відділення третього взводу оперативного призначення третьої роти оперативного призначення батальйону оперативного призначення (перший резервний батальйон) Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ);
– виплатити відповідну різницю між фактично отриманим та перерахованим матеріальним та грошовим забезпеченням.
2. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 05.12.2017, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2018, позовні вимоги задоволено частково:
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) та Головне управління Національної гвардії України зарахувати ОСОБА_1 строк проходження військової служби з дня його включення до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ)(13.08.2014) до дня виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ)(19.08.2015) до вислуги років військової служби (як у календарному, так і у пільговому обчисленні), а також внести відповідні зміни до документів ОСОБА_1 , в яких відображається факт проходження військової служби та її стаж; 
- зобов`язано Головне управління Національної гвардії України здійснити перерахунок ОСОБА_1 матеріального та грошового забезпечення, виходячи із порядку та розмірів, установлених для осіб, які проходять військову службу за контрактом, з урахуванням премій, доплат, винагород за безпосередню участь в антитерористичній операції та інших щомісячних та одноразових видів грошового забезпечення за період з 13.08.2014 по 18.12.2014– за займаною посадою командира відділення радіозв`язку взводу бойового та матеріально-технічного забезпечення батальйону оперативного призначення Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ), та з 19.12.2014 до 19.08.2015  – за посадою старшого кулеметника другого відділення третього взводу оперативного призначення третьої роти оперативного призначення батальйону оперативного призначення (перший резервний батальйон) Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ).
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
3. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:
3.1. Указом Президента України від 21.07.2014 № 607/2014, затвердженим Законом України від 22.07.2014 № 1595-VII, було оголошено часткову мобілізацію у зв`язку з поширенням проявів тероризму на території України, небезпекою державній незалежності України та з метою забезпечення оборони держави, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України.
3.2. Пунктом 2 вказаного Указу було передбачено провести часткову мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
3.3. У період дії часткової мобілізації, а саме 13.08.2014 між позивачем та Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) було укладено контракт про проходження громадянином України служби у військовому резерві № б/н (далі – контракт від 13.08.2014 № б/н), відповідно до умов якого позивач ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок проходження служби у військовому резерві, і добровільно бере на себе зобов`язання:
1) проходити службу у військовому резерві протягом строку цього контракту на умовах, визначених законами та іншими нормативно-правовими актами України, що регулюють порядок проходження служби у військовому резерві, і цим Контрактом;
2) належно виконувати службові обов`язки згідно із займаною посадою, програму підготовки резервістів, завдання, покладені на військову частину, в якій він проходить службу у військовому резерві;
3) систематично вдосконалювати теоретичні знання та практичні навички, необхідні для виконання службових обов`язків, у тому числі під час проходження підготовки та зборів;
4) мати при собі під час проходження підготовки та зборів військово-облікові документи і документи, що посвідчують особу;
5) своєчасно прибувати до місця проведення підготовки чи зборів;
6) прибувати до органу військового управління, з`єднання, військової частини, навчального закладу, установи у строк, визначений програмою підготовки резервістів.
3.4. У свою чергу, відповідно до пункту 2 Контракту від 13.08.2014 № б/н Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) зобов`язується забезпечувати позивачу додержання його прав, включаючи надання гарантій правового і соціального захисту, встановлених законами та іншими нормативно-правовими актами, які визначають статус резервістів та порядок проходження служби у військовому резерві; призначення його на посади відповідно до професійних і моральних якостей, військового звання та військово-облікової спеціальності; створення умов для систематичного вдосконалення теоретичних знань і практичних навичок; завчасне ознайомлення з планом заходів із підготовки на рік; виплату у встановленому законодавством порядку грошового забезпечення та одноразового грошового забезпечення.
3.5. Пунктом 3 контракту від 13.08.2014 № б/н визначено, що він укладений на п`ять років, набирає чинності 13.08.2014 та припиняє дію з 13.08.2019 або достроково з підстав та у порядку, визначених Положенням про проходження громадянами України служби у військовому резерві.
3.6. Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Північного ОТО Національної гвардії України від 13.08.2014 № 32 о/с «По особовому складу» позивача було зараховано до списків особового складу частини та призначено командиром відділення радіозв`язку взводу бойового та матеріально-технічного забезпечення батальйону оперативного призначення (1-го батальйону резервістів).
3.7. В подальшому, на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) від 19.08.2014 № 159 позивача було направлено у відрядження в зону проведення антитерористичної операції для виконання завдань згідно з Законом України «Про боротьбу з тероризмом».
3.8. У період з 19.08.2014 по 06.10.2014 позивач безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 25.09.2015 № 392.
3.9. Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) від 19.08.2014 № 159 «По особовому складу» у зв`язку з проведенням організаційних заходів позивача було призначено на рівнозначну посаду, а саме командиром відділення радіозв`язку взводу бойового та матеріально-технічного забезпечення батальйону оперативного призначення (1 резервного батальйону). 
3.10. У подальшому, позивача на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ)від 19.12.2014 № 11 о/с було призначено на нижчу посаду – старшим кулеметником другого відділення третього взводу оперативного призначення третьої роти оперативного призначення батальйону оперативного призначення (перший резервний батальйон) Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
3.11. 05.01.2015 під час ротації добровольчих підрозділів бійці батальйону імені Кульчицького, серед яких був позивач, потрапили у дорожньо-транспортну пригоду між населеними пунктами Слов`янськ та Артемівськ через зіткнення з автомобілем «КРАЗ». Внаслідок аварії загинули 12 людей, ще 22 бійця (у тому числі позивач) з різними травмами були госпіталізовані в Центральну міську лікарню Артемівська. Зазначений факт є загальновідомим та широко висвітлювався у засобах масової інформації.
3.12. За результатами нещасного випадку, що стався 05.01.2015 о 18 год. 30 хв., комісією Військової частини НОМЕР_1 Північного територіального управління Національної гвардії України було проведено відповідне розслідування та складено акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) форми Н-5 від 03.03.2015 № б/н. Згідно з висновками комісії нещасний випадок (дорожньо-транспортна пригода) стався в період проходження особами служби при виконанні службових обов`язків.
3.13. Внаслідок нещасного випадку позивач отримав закриту травму грудної клітини, консолідований перелом 3, 5, 6, 7, 8 ребер зліва, лівобічний гемо пневмоторакс, консолідований перелом нижньої гілки лівої лонної кістки, консолідований перелом черезвертлюговий лівої стегнової кістки, що підтверджується свідоцтвом про хворобу від 16.06.2015 № 144.
3.14. Указом Президента України від 20.08.2015 № 480/2015 «Про відзначення державними нагородами» за особливу мужність і самовідданість, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі позивача нагороджено медаллю «Захиснику Вітчизни».
3.15. У порядку реабілітації в період з січня по червень 2015 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні та обстеженні у Військово-медичному клінічному центрі ПР, Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь», Центральному госпіталі Міністерства внутрішніх справ України, Центральному клінічному госпіталі Державної прикордонної служби.
3.16. Після проходження лікування позивача було визнано непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у військовий час та встановлено останньому ІІІ групу інвалідності з причини травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, що підтверджується свідоцтвом про хворобу від 16.06.2015 № 144, випискою з акту огляду МСЕК серії АВ № 0679093, довідкою до акту огляду МСЕК.
3.17. Командиром Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) видано наказ від 19.08.2015 № 167, яким відповідно до Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Національної гвардії України припинено контракт з позивачем та звільнено останнього зі служби у військовому резерві за станом здоров`я.
3.18. 02.09.2016 позивач звернувся до Головного управління Національної гвардії України з заявою про проведення службового розслідування щодо проходження позивачем військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ), скасування наказу про звільнення, призову на службу по мобілізації та перерахунку грошового забезпечення.
3.19. Листом Північного Київського територіального управління Національної гвардії України від 19.12.2016 № 17/2886-Г-25 позивачу було відмовлено у задоволенні заяви від 02.09.2016 та наголошено, що позивача було звільнено відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, у листі Головного управління Національної гвардії України від 28.04.2017 № 27/21/2-Г-214/215-ОП  позивачу роз`яснено, що останній був прийнятий на службу у військовому резерві, а відтак не відноситься до категорії військовослужбовців.
3.20. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом оскільки вважає, що відповідачами порушено його право на зарахування строку військової служби до вислуги років.
4. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції вказав на те, що матеріалами справи підтверджено фактичне проходження позивачем військової служби у період з 13.08.2014 по 19.08.2015, тому правомірним є зарахування позивачу строк проходження військової служби з дня його включення до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) (13.08.2014) до вислуги років військової служби (як у календарному, так і у пільговому обчисленні), а також внесення відповідних змін до документів позивача, в яких відображається факт проходження військової служби та її стаж. Разом з тим, суди попередніх інстанцій дійшли до висновку, що в іншій частині позовних вимог необхідно відмовити з огляду на  те, що повноваження щодо допущення позивача до проходження військової служби є виключною компетенцією відповідачів, а тому зобов`язання допустити позивача до проходження військової служби на відповідній посаді фактично є формою втручання в їх дискреційні повноваження та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
5. Позивачем подано касаційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення попередніх інстанцій в частині відмовлених позовних вимог, та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.
5.1. Доводи касаційної скарги, грунтуються на тому, що судами першої та апеляційної інстанцій не надано належної оцінки доводам позивача щодо неправомірного недопущення відповідачами його до проходження військової служби. 
6. Відповідачами подано відзиви на касаційну скаргу, в яких Головне управління Національної гвардії України та Військова частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) просять залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій – без змін.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
7. Частиною другою статті 19 Конституції України від 28.06.1991№ 254к/96-ВР визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
8. Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» на території Донецької та Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції.
9. Відповідно до статті 13 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2003 № 638-IV (далі – Закон № 638-IV) за рішенням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із керівництвом відповідних суб`єктів боротьби з тероризмом, до широкомасштабних, складних антитерористичних операцій у районі їх проведення залучаються та використовуються сили та засоби (особовий склад та спеціалісти окремих підрозділів, військових частин, зброя, бойова техніка, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України, Збройних Сил України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону, та органів охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, Управління державної охорони України.
10. Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про Національну гвардію України» від 13.03.2014 № 876-VII (далі – Закон № 876-VII) Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.
11. Відповідно до частин першої та третьої статті 9 Закону № 876-VII особовий склад Національної гвардії України складається з військовослужбовців та працівників. Національна гвардія України комплектується військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом та за призовом.
12. Разом з тим, комплектування Національної гвардії України військовослужбовцями та проходження ними військової служби здійснюються відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі – Закон № 2232-XII) та Положення про проходження військової служби громадянами України служби у військовому резерві Національній гвардії України, затвердженого Указом Президента України від 10.08.2012 № 470/2012 (далі – Положення).
13. За приписами частини дев`ятої статті 1 Закону № 2232-XII (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники – особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники – особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці – особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані – особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Силах України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти – особи, які в добровільному порядку проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.
14. Водночас, пунктом 2 частини першої статті 24 Закону № 2232-XII визначено, що початком проходження військової служби вважається: день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) – для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.
15. Крім того, згідно з пунктом 9 Положення початком проходження служби у військовому резерві вважається день видання наказу командира (начальника) військової частини про прийняття громадянина на службу у військовому резерві та призначення на посаду або про продовження служби у військовому резерві.
16. Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач був зарахований до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) 13.08.2014 та у статусі командира відділення радіозв`язку взводу бойового та матеріально-технічного забезпечення батальйону оперативного призначення (1-го батальйону резервістів) приймав безпосередню участь в антитерористичній операції у період з 19.08.2014 по 06.10.2014.
17. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо факту проходження позивачем військову службу і віднесення його до категорії військовослужбовців. 
18. Разом з тим, визначаючи кінцевий строк проходження позивачем військової служби і віднесення останнього до категорії військовослужбовців, суди виходили із того, що оскільки початком проходження військової служби у розумінні статті 24 Закону № 2232-XII є день зарахування особи до списків особового складу військової частини, то відповідно, припиненням проходження військової служби є день звільнення такої особи зі служби у військовому резерві.
19. Як встановлено судами та підтвердежно матеріалами судової справи, на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) від 19.08.2015 № 167 було припинено контракт від 13.08.2014 № б/н та звільнено позивача зі служби у військовому резерві за станом здоров`я.
20. Відтак, колегія суддів вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій що саме з 19.08.2015 (день звільнення позивача зі служби у військовому резерві за станом здоров`я) позивач припинив виконувати завдання по військовій службі у статусі старшого кулеметника другого відділення третього взводу оперативного призначення третьої роти оперативного призначення батальйону оперативного призначення (перший резервний батальйон) Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) як військовослужбовець.
21. Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд вважає правомірним задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідачів зарахувати позивачу строк проходження військової служби з дня його включення до списків особового складу до вислуги років військової служби, та відповідне внесення змін до документів позивача, якими відображено факт проходження військової служби.
22. Крім того, колегія суддів також погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо зобов`язання Головного управління Національної гвардії України здійснити перерахунок позивачу матеріального та грошового забезпечення, виходячи із порядку та розмірів, установлених для осіб, які проходять військову службу за контрактом, з урахуванням премій, доплат, винагород за безпосередню участь в антитерористичній операції та інших щомісячних та одноразових видів грошового забезпечення за період з 13.08.2014 по 18.12.2014 – за займаною посадою командира відділення радіозв`язку взводу бойового та матеріально-технічного забезпечення батальйону оперативного призначення відповідача 1, та з 19.12.2014 до 19.08.2015 – за посадою старшого кулеметника другого відділення третього взводу оперативного призначення третьої роти оперативного призначення батальйону оперативного призначення (перший резервний батальйон) Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ). 
23. Враховуючи встановлення вищенаведених обставин, обгрунтованим також є задоволення вимоги щодо зобов`язання Головного управління Національної гвардії України виплатити позивачу відповідну різницю між фактично отриманим та перерахованим матеріальним та грошовим забезпеченням.
24. Разом з тим, оцінюючи доводи касаційної скарги, колегія суддів не може погодитись із мотивуванням скаржника щодо порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права в частині допущення його до проходження військової служби.
25. Враховуючи, що правовідносини між відповідачами та позивачем припинені після звільнення останнього зі служби у військовому резерві за станом здоров`я, подальше допущення позивача до проходження служби є виключним повноваженням Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ).
26. Згідно з Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
27. Так, здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.
28. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень – єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.
29. Тобто, дискреційне повноваження – це таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.
30. Колегія суддів наголошує, що адміністративний суд не може підміняти орган державної влади і перебирати на себе повноваження з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу, а тому суд першої інстанції, з висновкам якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог шляхом повторного розгляду звернення.
31. Вказана позиція була неодноразово висловлена Верховним Судом у своїх постановах від 13.02.2018 (справа № 361/7567/15-а), від 07.03.2018 (справа № 569/15527/16-а), від 20.03.2018 (справа № 461/2579/17), від 20.03.2018 (справа № 820/4554/17), від 03.04.2018 (справа № 569/16681/16-а), від 12.04.2018 (справа № 826/8803/15), від 18.06.2019 (справа № 855/150/19) та від 08.08.2019 (справа № 823/1945/16).
32. Верховний Суд вважає, що судами попередніх інстанцій обгрунтовано зроблено висновок про неможливість втручання у виключні повноваження відповідачів та зобов`язання останніх допускати позивача до проходення військової служби. 
33. На переконання колегії суддів, інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки обставин, встановлених судами попередніх інстанцій та не спростовують висновків суду, викладених в оскаржуваних судових рішеннях.
34. Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судових рішень при їх ухваленні.
35. За змістом частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
36. Частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
37. З огляду на наведене, касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
38. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
39. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05.12.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2018 у справі № 808/1427/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні  дії– залишити без змін.
40. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суддя-доповідач                                                                                          І.В. Дашутін

Судді                                                                                                              О.О. Шишов

                                                                                                              М.М. Яковенко