Постанова
Іменем України                                                            
 
11 вересня 2019 року 
м. Київ
 
справа № 204/3088/16-ц
провадження № 61-21328св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І., 
 
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2017 року у складі судді Самсонової В. В. та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року у складі колегії суддів: Куценко Т. Р., Демченко Е. Л., Максюти Ж. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог та рішень судів
 
У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») про стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди.
 
Свої вимог позивач мотивувала тим, що 12 жовтня 2005 року її прийнято на посаду економіста відділу кредитування малого та середнього бізнесу Дніпропетровської філії Акціонерного комерційного банку «Форум» (далі - АКБ «Форум) на підставі наказу від 12 жовтня 2005 року № 173-к. Наказом від 05 серпня 2014 року № 1289к вона звільнена із займаної посади головного економіста відділу операційної діяльності відділення 1400 «Дніпропетровська дирекція ПАТ «Банк Форум». Відповідно до положення «Про заохочення та винагороду працівників за вислугу років в АКБ «Форум», затвердженого рішенням правління АКБ «Форум» протокол від 23 січня 2007 року № 3 та погодженому рішенням Спостережної ради АКБ «Форум» протокол від 26 січня 2007 року № 3/2007, виплата у розмірі одного окладу призначається всім працівникам, які працюють в АКБ «Форум» у залежності від безперервного стажу роботи у банку, які входять до спискового складу станом на 31 грудня календарного року, що минув. Вона працює в банку із 12 жовтня 2005 року і її стаж роботи становив більше 5 років. На 31 грудня 2010 року вона була у штаті банку та мала право отримати матеріальну винагороду в розмірі одного окладу та відзнаку корпоративної етики банку. Її оклад становив 3 850,00 грн. 
 
Відповідно пункту 1.5 колективного договору, жодна зі сторін не може в односторонньому порядку припинити дію або виконання своїх зобов`язань за цим договором. Погоджуючись на працю та виконуючи свої трудові обов`язки, вона мала право за законом отримати обумовлену колективним договором винагороду. Більше п`яти років (із 2006 року) вона сумлінно виконувала свої трудові обов`язки, чекала та була впевнена, що відповідач виплатить обумовлену колективним договором та передбачену положенням «Про заохочення та винагороду працівників за вислугу років в АКБ «Форум», затвердженому рішенням правління АКБ «Форум» протокол від 23 січня 2007 року № 3. Із судових засідань їй стало відомо, що адміністрація ПАТ «Банк Форум» у 2010 році в односторонньому порядку змінила умови оплати праці і не повідомила її у двомісячний термін. Про зміну умов виплати заробітної плати, як того вимагає стаття 32 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та колективний договір, у двомісячний термін її не попередили. Під час укладення колективного договору, вона була повідомлена, що після п`ятирічного стажу їй буде виплачена заробітна плата за вислугу років, а отже положення діє з моменту укладання з нею трудового договору і поширилось на неї з початку працевлаштування до ПАТ «Банк Форум». Призупиняючи положення «Про заохочення та винагороду працівників за вислугу років в АКБ «Форум» від 26 січня 2007 року, відповідач зобов`язаний був повідомити її про істотні зміни умов заробітної плати. Такого повідомлення відповідач не здійснив, чим порушив норми чинного законодавства України. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
 
Із урахуванням наведених обставин, позивач просила суд стягнути із ПАТ «Банк Форум» на її користь невиплачену заробітну плату (кошти за вислугу років - п`ять років вислуги) у розмірі 5 300,00 грн та 5 000,00 грн на відшкодування заподіяної їй моральної шкоди. 
 
Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що дію положення «Про заохочення та винагороду працівників за вислугу років в АКБ «Форум» призупинено 25 травня 2010 року правлінням ПАТ «Банк Форум», на вказану дату позивач не мала 5-річного стражу роботу, а тому у відповідача відсутній обов`язок щодо виплати позивачу коштів за вислугу років. Крім того, позивачу стало відомо про порушення її прав у 2014 році, тоді як з позов до суду звернулася 05 квітня 2016 року, тобто із пропущенням встановленого статтею 233 КЗпП України тримісячного строку.    
 
Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2017 року залишено без змін. 
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що місцевий суд  дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення невиплачених коштів за вислугу років, оскільки вимоги статті 32 КЗпП України на правовідносини, які виникли між сторонами не розповсюджуються. Оскільки порушень трудових прав ОСОБА_1 із сторони відповідача не встановлено, то підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги 
 
У квітні 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди помилково застосували до спірних правовідносин положення статті 233 КЗпП України, оскільки у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці право звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, не обмежується будь-яким строком. Призупиняючи дію положення «Про заохочення та винагороду працівників за вислугу років», відповідач не повідомив позивача про зміну істотних умов праці, чим порушив вимоги статті 32 КЗпП України. Апеляційним судом порушено норми процесуального права, а саме, пославшись на нібито аналогічну справу, суд не перевірив при цьому докази їхньої тотожності.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 06 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження, витребувано цивільну справу та надано строк на подання відзиву на касаційну скаргу.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
 
Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Позиція Верховного Суду 
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню із таких підстав.
 
Судами встановлено, що ОСОБА_1 у період із 12 жовтня 2005 року по 12 серпня 2014 року працювала у ПАТ «Банк Форум».
 
Згідно із наказом ПАТ «Банк Форум» від 05 серпня 2014 року № 1289к ОСОБА_1 звільнена з роботи на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України (скорочення штату працівників).
 
Рішенням Правління АКБ «Форум», оформленим протоколом від 23 січня 2007 року № 3 та погодженим рішенням Спостережної ради АКБ «Форум», оформленим протоколом від 26 січня 2007 року № 3/2007, затверджено Положення про заохочення та винагороду працівникам за вислугу років у АКБ «Форум».
 
Згідно з пунктом 3.2 вказаного положення винагорода та нематеріальне заохочення за вислугу років призначається всім працівникам, які працюють в АКБ «Форум» в залежності від безперервного стажу роботи в банку, які входять до спискового складу головного банку та філій банку станом на 31 грудня календарного року, що минув, а за пунктом 3.3 за безперервний стаж роботи від 5 до 10 років виплачується винагорода в розмірі 1-го посадового окладу, оголошується подяка ветерану, застосовується нагородження корпоративною відзнакою відданості банку.
 
Пунктом 3.7 протоколу засідання правління ПАТ «Банк Форум» від 25 травня 2010 року № 27 правлінням прийнято рішення призупинити дію Положення «Про матеріальне стимулювання працівників ПАТ «Банк Форум», затвердженого рішенням правління ПАТ «Банк Форум» від 26 лютого 2005 року, протокол № 8 (зі змінами) та Положення «Про заохочення та винагороду працівників за вислугу років ПАТ «Банк Форум», затвердженого рішенням Правління ПАТ «Банк Форум» від 26 січня 2007 року, протокол № 3/2007.
 
Відповідно до пунктів 4.2, 4.8 розділу ІV «Заохочення, гарантії і компенсації» колективного договору у редакції від 30 листопада 2006 року для окремих категорій працівників банку правління може застосовувати інші види матеріального стимулювання (системи преміювання), затверджені внутрішніми нормативними документами, матеріальна допомога, одноразові виплати та винагороди, премії, заохочення та інші соціальні пільги виплачуються працівникам банку за умови наявності фінансової можливості банку. 
 
Відповідно до зареєстрованих 04 липня 2012 року змін у колективний договір, пункти 4.5.-4.7 розділу ІV «Заохочення, гарантії і компенсації» викладені у новій редакції, та пункт 4.5 передбачено, що крім пільг і компенсацій, передбачених чинним законодавством, банк встановлює наступні додаткові заохочувальні, соціальні, компенсаційні та інші виплати для працівників банку, до яких відносяться: матеріальна допомога разового характеру, у випадках, які передбачені чинним внутрішніми документами банку щодо разових виплат та матеріальної допомоги працівникам; винагорода за вислугу років, яка передбачена чинними внутрішніми документами банку щодо заохочення працівників.
 
Нормативно-правове обґрунтування
 
Частиною другою статті 97 КЗпП України, частиною першою статті 15 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.
 
Відповідно до частини першої статті 143 КЗпП України до працівників підприємств, установ, організацій можуть застосовуватись будь-які заохочення, що містяться в затверджених трудовими колективами правилах внутрішнього трудового розпорядку.
 
Статтею 13 КЗпП України, статтею 7 Закону України «Про колективні договори і угоди» передбачено, що у колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема, і нормування та оплати праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.); встановлення гарантій, компенсацій, пільг, та при цьому, колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Встановивши, що дія положення «Про заохочення та винагороду працівників за вислугу років ПАТ «Банк Форум» призупинена рішенням правління ПАТ «Банк Форум» від 25 травня 2010 року № 27, на вказану дату позивач не набула п`ятирічного трудового стажу, суд першої інстанції, із яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на   користь позивача невиплаченої заробітної плати (коштів за вислугу років).
 
Також правильним є висновок судів про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. 
 
Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли неправомірні дії завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. 
 
Зобов`язання з відшкодування шкоди як майнової, так і моральної є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних         відносин. 
 
З урахуванням того, що під час розгляду справи не встановлено порушення трудових прав позивача, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди.
 
Верховний Суд бере до уваги доводи касаційної скарги про помилкове посилання суду першої інстанції на статтю 233 КЗпП України, якою встановлений тримісячний строк для звернення до суду, як на окрему підставу для відмови у позові, з огляду на те, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці право на звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, не обмежується будь-яким строком (рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 8-рп/2013). Разом з цим, помилкове посилання суд першої інстанції у своєму рішенні на статтю 233 КЗпП України не вплинуло на правильність вирішення спору по суті, оскільки у задоволенні позову судами відмовлено з інших підстав. 
 
Посилання заявника в касаційній скарзі на порушення апеляційним судом процесуального законодавства, а саме посилання на нібито аналогічну справу, не перевіривши при цьому докази тотожності, є безпідставним та не відповідають дійсності, оскільки зі змісту рішення суду апеляційної інстанції вбачається, що суд не встановлював тотожність цієї справи з іншими справами.
 
Інші доводи касаційної скарги були предметом дослідження судами та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального та процесуального права.
 
Висновки судів попередніх інстанцій по сутті вирішення справи є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та не спростовані позивачем належним чином.
 
Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, арішення судів попередніх інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

 
Судді: | О. В. Ступак
| І. Ю. Гулейков
| Г. І. Усик