П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
21 серпня 2019 року
м. Київ
Справа № 9901/118/19
Провадження № 11-475заі19
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Золотнікова О. С.,
суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.
розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду (суддя Олендер І. Я) від 01 квітня 2019 року у справі № 9901/118/19 за позовом        ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія) про визнання протиправними бездіяльності та дій, зобов`язання вчинити дії та
ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1.   У березні 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з адміністративним позовом до ВККС, у якому просив:
- визнати протиправним зволікання відповідача з направлення на адресу позивача копії рішення від 29 січня 2019 року та зобов`язати направити таке рішення; 
- визнати протиправним встановлення позивачеві 51,5 бала за виконання практичного завдання під час конкурсу до Верховного Суду та зобов`язати Комісію прийняти мотивоване рішення з цього питання;
- визнати протиправним втручання ВККС у приватне життя ОСОБА_1 шляхом припинення його участі в конкурсі до Верховного Суду, оголошеному 02 серпня 2018 року, та зобов`язати Комісію закінчити кваліфікаційне оцінювання позивача, визначивши його позицію у рейтингу;
- зобов`язати ВККС допустити позивача до участі в конкурсі на основі рейтингу за результатами кваліфікаційного оцінювання.
2.   Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 у межах проходження конкурсу на зайняття вакантних посад суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду склав анонімне письмове тестування, за результатами якого набрав 73,5 бала, та практичне завдання, за результатами якого набрав 51,5 бала, що разом складає 125 балів. 29 грудня 2018 року позивач звернувся до Комісії із заявою про перегляд рішення ВККС від 20 грудня 2018 року № 323/зп-18 щодо затвердження результатів виконаного практичного завдання, однак рішенням від 29 січня 2019 року № 135/вс-19 відповідач відмовив позивачу у перегляді вказаного рішення, проте це рішення Комісії ОСОБА_1 не отримував.
3.   На думку позивача, протиправними є зволікання відповідача щодо направлення йому копії рішення від 29 січня 2019 року, встановлення йому 51,5 бала за виконання практичного завдання, а також втручання Комісії в його приватне життя шляхом припинення участі у кваліфікаційному оцінюванні - третьому етапі спеціальної процедури конкурсу призначення до Верховного Суду.
Короткий зміст рішення суду попередньої інстанції
4.   Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду ухвалою від 01 квітня 2019 року визнав неповажними наведені  ОСОБА_1 підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду. Цією ж ухвалою Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду повернув  ОСОБА_1 на підставі частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позовну заяву в частині вимог щодо: визнання протиправним встановлення ВККС позивачеві 51,5 бала за виконання практичного завдання та зобов`язання прийняти таке рішення за участю позивача як учасника процесу; визнання протиправним втручання Комісії в приватне життя ОСОБА_1 шляхом припинення участі в кваліфікаційному оцінюванні - третьому етапі спеціальної процедури конкурсу призначення до Верховного Суду, оголошеному 02 серпня 2018 року, та зобов`язання закінчити кваліфікаційне оцінювання, визначивши позицію за рейтингом; зобов`язання ВККС допустити позивача до участі в конкурсі за визначеними результатами.
5.   Судове рішення мотивовано тим, що позивач не навів об`єктивних обставин, які б унеможливили звернення його до суду в межах встановленого КАС України строку. Будь-яких інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на звернення до суду з позовом позивач також не навів, про існування будь-яких перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів не зазначив, а суд такі обставини не встановив.
Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги
6.   Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, на обґрунтування якої зазначив, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм процесуального права.
7.   На думку скаржника, висновок суду про те, що звернення до Комісії у відповідності до статті 85 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) не є досудовим порядком врегулювання спору, є помилковим і таким, що суперечить меті і завданням процесуального законодавства та судової реформи - сприянню примиренню учасників спірних правовідносин і зменшенню кількості спорів у судах.
8.   На підставі викладеного скаржник просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції.
Позиція інших учасників справи
9.   У відзиві на апеляційну скаргу Комісія зазначила, що заперечує проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , оскаржуване судове рішення вважає законним і обґрунтованим, а вимоги позивача щодо його скасування безпідставними й такими, що не підлягають задоволенню.
10.        На думку ВККС, повертаючи позовну заяву  ОСОБА_1 в частині заявлених ним позовних вимог, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов правильного висновку про те, що позовну заяву подано поза межами строку звернення до суду, водночас суд визнав неповажними наведені позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду.
11.        Комісія також зазначила, що скаржник не вказав у чому полягає незаконність судового рішення, а також суб`єктивно та вибірково виклав обставини спірних правовідносин та не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.
12.        На підставі викладеного ВККС просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.
 
Рух апеляційної скарги
13.        Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 03 червня 2019 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року та витребувала з Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду матеріали справи № 9901/118/19, а ухвалою від 24 червня 2019 року призначила справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи на підставі пункту 1 частини першої статті 311 КАС України, оскільки у справі відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та зважаючи на відсутність необхідності виклику учасників справи для надання пояснень з огляду на обставини справи.
Обставини, установлені матеріалами справи
14.         ОСОБА_1 є суддею Господарського суду Миколаївської області.
15.        ВККС рішенням від 02 серпня 2018 року № 185/зп-18 оголосила конкурс на зайняття 78 вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду.
16.        18 жовтня 2018 року Комісія рішенням № 231/зп-18 призначила кваліфікаційне оцінювання у межах конкурсу на зайняття 23 вакантних посад суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, зокрема ОСОБА_1
17.         ОСОБА_1 . склав анонімне письмове тестування, за результатами якого набрав 73,5 бала, та практичне завдання, за результатами якого набрав 51,5 бала, що разом складає 125 балів. 
18.        Комісія рішенням від 20 грудня 2018 року № 323/зп-18, серед іншого, відмовила ОСОБА_1 у допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди», визнала його таким, що не склав іспиту, не підтвердив здатності здійснювати правосуддя в Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду та припинала його участь у цьому конкурсі.
19.        29 грудня 2018 року позивач звернувся до Комісії із заявою про перегляд результатів виконаного практичного завдання.
20.        Рішенням від 29 січня 2019 року № 135/вс-19 ВККС відмовила ОСОБА_1 у перегляді рішення Комісії від 20 грудня 2018 року № 323/зп-18 щодо результатів виконаного позивачем практичного завдання у межах кваліфікаційного оцінювання кандидатів на зайняття вакантних посад суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
21.        Вважаючи протиправними зволікання відповідача щодо направлення йому копії рішення від 29 січня 2019 року, встановлення 51,5 бала за виконання ним практичного завдання, втручання Комісії в його приватне життя шляхом припинення участі у кваліфікаційному оцінюванні - третьому етапі спеціальної процедури конкурсу призначення до Верховного Суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом. 
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновку суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
22.        Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
23.        Згідно із частиною четвертою статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, ВККС, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.
24.        Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, ВККС, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів визначено у статті 266 КАС України. 
25.        На підставі частин першої, другої та п`ятої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
26.        Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
27.        Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
28.        За визначенням, наведеним у пункті 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
29.        На підставі частин першої та другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
30.        Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
31.        Згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Закон № 3477-IV) суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
32.        ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.
33.        У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).
34.        Отже, за практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.
35.        Оцінюючи обставини звернення  ОСОБА_1 з позовом до суду із врахуванням наведених вище висновків ЄСПЛ, а також положень частини п`ятої статті 122 КАС України, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що вказаною нормою статті 122 КАС України встановлено скорочені строки звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, які не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету як найскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача. При цьому не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду за захистом порушеного права протягом одного місяця з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів) та метою звернення до суду.
36.        Як установлено матеріалами справи та не заперечується позивачем, про порушення своїх прав  ОСОБА_1 дізнався20 грудня 2018 року, тобто з моменту затвердження рішенням ВККС № 323/зп-18 результатів виконання практичного завдання під час іспиту та загальних результатів іспиту як першого етапу кваліфікаційного оцінювання у межах конкурсу на зайняття 23 вакантних посад суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оголошеного Комісією 02 серпня 2018 року, яким, серед іншого, було затверджено результат позивача в 51,5 бала за виконання практичного завдання та припинено його участь у вказаному конкурсі.
37.        Водночас  ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом до ВККС 01 березня 2019 року, тобто із значним пропуском установленого процесуальним законом місячного строку, клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не подав.
38.        На виконання вимог ухвали Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 07 березня 2019 року позивач подав клопотання про поновлення строку звернення до суду, проте, як правильно зазначив суд першої інстанції, ОСОБА_1  не навів об`єктивних підстав, які б унеможливили звернення його до суду в межах установленого КАС України процесуального строку.
39.        Зокрема, звернення  ОСОБА_1 до ВККС у порядку, визначеному частиною другою статті 85 Закону № 1402-VIII, не перешкоджало позивачеві звернутись безпосередньо до суду для захисту своїх прав та інтересів, та не може розглядатись як альтернатива звернення до суду.
40.        Ураховуючи швидкоплинність процесу конкурсу на зайняття 23 вакантних посад суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оголошеного Комісією 02 серпня 2018 року, факт ненадіслання ВККС на адресу  ОСОБА_1 рішення Комісії від 20 грудня 2018 року № 323/зп-18 також не може бути підставою для поновлення процесуального строку звернення з позовом до суду, оскільки відповідно до частини другої статті 79 та частин першої й другої статті 80 КАС України позивач при зверненні до суду разом із поданням позовної заяви мав право подати клопотання про витребування доказів судом, зокрема й вказаного рішення ВККС.
41.        З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає обґрунтованим висновок Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду про повернення позовної заяви  ОСОБА_1 
42.        При цьому Велика Палата Верховного Суду враховує, що, обіймаючи посаду судді, позивач мав достатній життєвий і професійний досвід, значну юридичну обізнаність, досвід правотлумачення та правозастосування, а тому повинен був знати про встановлений процесуальним законом місячний строк звернення до суду за захистом порушеного права з дня, коли він дізнався про порушення своїх прав, тобто з 20 грудня 2018 року.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
43.        Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
44.        На підставі статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
45.        Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, то апеляційна скарга ОСОБА_1  задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 266, 308, 311, 315, 316, 322, 325 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                                                                 О. С. Золотніков
Судді:                                     Н. О. Антонюк                                                       О. Р. Кібенко
                                                Т. О. Анцупова                                                      Л. М. Лобойко
                                                С. В. Бакуліна                                                        Н. П. Лященко
                                                В. В. Британчук                                                         О. Б. Прокопенко
                                                Ю. Л. Власов                                                              Л. І. Рогач
                                                М. І. Гриців                                                             О. М. Ситнік
                                                Д. А. Гудима                                                              О. С. Ткачук
                                                В. І. Данішевська                                                 В. Ю. Уркевич
                                                Ж. М. Єленіна                                                        О. Г. Яновська