Постанова
Іменем  України      
 
09 жовтня 2019 року
м. Київ
 
справа № 702/945/16-ц
 
провадження № 61-36374 св 18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
 
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В.,              Лідовця Р. А., 
 
учасники справи:
позивач - Державна екологічна інспекція у Черкаській області,
відповідач - ОСОБА_1 , 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Державної екологічної інспекції у Черкаській області на рішення апеляційного суду Черкаської області від 21 березня 2017 року у складі колегії суддів: Новікова О. М., Храпка В. Д., Вініченка Б. Б., 
ВСТАНОВИВ:
1.                 Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2016 року Державна екологічна інспекція у Черкаській області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.
Позовна заява мотивована тим, що 21 квітні 2016 року головними спеціалістами Державної екологічної інспекції України у Черкаській області було встановлено, що відповідач, виконуючи обов`язки сільського голови               с. Копіювата Монастирищенського району Черкаської області, у порушення положень природоохоронного законодавства, дав вказівку та допустив незаконне знесення зелених насаджень на території с. Копіювата Монастирищенського району Черкаської області, а саме: 29 дерев породи тополь, клен та каштан.
Постановою Державної екологічної інспекції у Черкаській області від 21 квітня 2016 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, накладено адміністративне стягнення за вчинення ним правопорушення, передбаченого статтею 153 КУпАП. На виконання зазначеної вище постанови відповідач сплатив штраф у розмірі 510 грн. Згідно з розрахунком Державної екологічної інспекції у Черкаській області розмір завданої державі шкоди становить 36 330 грн.
З урахуванням викладеного, на підставі статті 1166 ЦК України, Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», постанови Кабінету Міністрів України від 08 квітня 1999 року № 559 «Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів» Державна екологічна інспекція у Черкаській області просила суд стягнути з ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок Копіюватської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області завдану державі шкоди у розмірі 36 330 грн. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області                  від 23 січня 2017 року у складі судді Діденко Т. І. позов Державної екологічної інспекції у Черкаській області задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Копіюватської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 36 330 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем визнано факт завдання шкоди державі шляхом знесення 29 дерев, зазначене також підтверджується постановою Державної екологічної інспекції у Черкаській області від 21 квітня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Ним порушено положення статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Порядок видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2016 року № 1045. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 36 330 грн матеріальної шкоди, розмір якої ОСОБА_1 не спростовано. 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 21 березня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково, рішення суду першої інстанції змінено, зменшено суму збитків, яка підлягає стягненню                          з ОСОБА_1 , до 3 000 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що протиправними діями відповідача було порушено положення законів України: «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про охорону навколишнього природного середовища», оскільки рішення колегіального органу про знесення                    спірних 29 дерев не приймалось, ордер на видалення дерев не видавався, тобто такі дії вчинено ОСОБА_1 самовільно, чим завдано шкоду державі. 
Приймаючи до уваги тяжкість завданої відповідачем шкоди, розмір заробітної плати ОСОБА_1 , його вік, інвалідність IIгрупи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що можливо зменшити розмір відшкодування шкоди                        з 36 330 грн до 3 000 грн (частина четверта статті 1193 ЦК України).
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Державна екологічна інспекція у Черкаській областіпросить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати й залишити у силі рушення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 702/945/16-ц з Монастирищенського районного суду Черкаської області. 
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У червні 2018 року справа передана до Верховного Суду.
У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2019 року зазначену справу призначено до розгляду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач, перебуваючи на посаді виконуючого обов`язки сільського голови с. Копіювата Монастирищенського району Черкаської області, допустив незаконне знесення зелених насаджень, без отримання спеціального дозволу (ордеру), а саме 29 дерев, чим порушено положення законів України: «Про місцеве самоврядування в Україні»,                       «Про охорону навколишнього природного середовища». Проте правові підстави для зменшення розміру шкоди з 36 330 грн до 3 000 грн відсутні, оскільки відповідними доказами не підтверджені, апеляційний суд ґрунтувався на припущеннях. Відповідачем визнано вину у завдані шкоди та не спростовано її розмір. 
Доводи особи, яка подала заперечення 
У листопаді 2017 року ОСОБА_1 подав заперечення на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на його законність не впливають. Апеляційним судом вірно враховано матеріальне становище ОСОБА_1 та його вік і стан здоров`я, унаслідок чого суд дійшов обґрунтованого висновку про зменшення розміру завданої останнім шкоди.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ОСОБА_1 перебував на посаді виконуючого обов`язки сільського голови               с. Копіювата Монастирищенського району Черкаської області
Актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Державної екологічної інспекції у Черкаській області від 21 квітня 2016 року було встановлено факт незаконного зрізання зелених насаджень                                  у с. Копіювата Монастирищенського району Черкаської області у кількості                 29 штук. 
Факт самовільного зрізання зелених насаджень ОСОБА_1 не заперечував, пояснивши, що зрізання дерев здійснено за його вказівкою і під його керівництвом. По даному факту Державною екологічною інспекцією у Черкаській області складена перелікова відомість дерев, зроблені заміри, складений адміністративний протокол (а. с. 4).
Відповідно до протоколу Державної екологічної інспекції у Черкаській області від 21 квітня 2016 року про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , будучи відповідальною особою, дав вказівку службам та допустив без дозвільних документів зрізання дерев у с. Копіювата Монастирищенського району Черкаської області у кількості 29 штук, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 153 КУпАП. Протокол підписаний відповідачем (а. с. 5).
Згідно з постановою Державної екологічної інспекції у Черкаській області про накладення адміністративного стягнення від 21 квітня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 153 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а. с. 6).
Відповідач сплатив штраф у розмірі 510 грн у добровільному порядку, що підтверджується квитанцією ПАТ КБ «ПриватБанк» від 17 травня                               2016 року (а. с. 7).
Відповідно до перелікової відомості дерев (а. с. 8) та розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок незаконного знесення дерев на території                    с. Копіювата Монастирищенського району Черкаської області Державної екологічної інспекції у Черкаській області (а. с. 9) на території села незаконно знесено 29 дерев різної породи діаметр пенька яких від 14 см до 60 см, розмір шкоди складає 36 330 грн. Вищевказаний розрахунок здійснено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 08 квітня 1999 року № 559 «Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів».
2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга Державної екологічної інспекції у Черкаській області підлягає задоволенню. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає. 
У пункті 1 частини четвертої, частині п`ятій статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільський, селищний, міський голова забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади;
Сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з пунктом б частини першої статті 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.
Порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність (стаття 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).
Відповідно до частини третьої статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. 
У пункті 3 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2016 року № 1045, передбачено, що видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється: за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради на підставі ордера (крім випадків, передбачених пунктами 7-10 цього Порядку); на підставі документів, визначених статями 35-37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Ураховуючи викладене, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли правильного висновку про те, що протиправними діями відповідача було порушено положення Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», оскільки рішення колегіального органу місцевого самоврядування про знесення спірних 29 дерев не приймалось, ордер на видалення дерев не видавався. Тобто такі дії вчинено ОСОБА_1 самовільно, чим завдано шкоду державі. 
Відповідно до пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08 квітня 1999 року № 559 «Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів» затверджено такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної підприємствами, установами, організаціями та громадянами зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів внаслідок: знищення або пошкодження дерев і чагарників; знищення або пошкодження газонів і квітників.
Установлено, що розмір шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів, обчислюється за таксами, що затверджені цією постановою, посадовими особами інспекторського складу Державної екологічної інспекції та її територіальних органів та інших спеціально уповноважених органів виконавчої влади, яким надано право розглядати справи про адміністративні правопорушення.
Суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину (частина четверта статті 1193 ЦК України).
Апеляційний суд, зменшуючи відповідачу розмір відшкодування шкоди, фактичні обставини справи, від яких залежить правильність вирішення спору, не врахував, у порушення вищевказаних вимог закону не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді виконуючого обов`язки сільського голови, допустив незаконне знесення зелених насаджень, без отримання спеціального дозволу (ордеру), чим завдано 36 330 грн шкоди державі, розмір якої ОСОБА_1 відповідними доказами не спростовано. 
Крім того, відповідачем належними та допустимими доказами не підтверджено підстави для зменшення вищевказаного розміру шкоди, що є його процесуальним обов`язком (статті 10, 60 ЦПК України 2004 року),                 а апеляційний суд по суті зменшив розмір шкоди на припущеннях, навіть не зазначивши, які докази для такого висновку взяв до уваги, крім лише посилання на інвалідність відповідача. 
Таким чином, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_1 шкоди завданої ним державі відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок незаконного знесення дерев на території с Копіювата Монастирищенського району Черкаської області Державної екологічної інспекції у Черкаській області у розмірі 36 330 грн, який ОСОБА_1 відповідними доказами не спростовано. 
Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Керуючись статтями 400, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Державної екологічної інспекції у Черкаській області задовольнити. 
Рішення апеляційного суду Черкаської області від 21 березня 2017 року скасувати, рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області                  від 23 січня 2017 року залишити у силі. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                               І. А. Воробйова
 
                                                                                                            Б. І. Гулько
 
                                                                                                            Г. В. Кривцова
 
                                                                                                            Р. А. Лідовець