ПОСТАНОВА
Іменем України

04 вересня 2019 року 
Київ
справа №211/4619/16-а(2-а/211/45/17)
провадження №К/9901/24608/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого – Смоковича М. І.,
суддів: Бевзенка В. М., Данилевич Н. А.
розглянув у письмовому провадженні в касаційній інстанції адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції рядового поліції Ахмаєва Руслана Байрам огли про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого – Чепурного Д. В., суддів: Сафронової С. В., Мельника В. В.
І. Суть спору
1. В жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції рядового поліції Ахмаєва Руслана Байрам огли, в якому просив:
1.1. зупинити виконання постанови інспектора роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції рядового поліції Ахмаєва Руслана Байрам огли від 28 серпня 2016 року серії АР № 065002 у справі про адміністративне правопорушення;
1.2. визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції рядового поліції Ахмаєва Руслана Байрам огли від 28 серпня 2016 року серії АР № 065002 у справі про адміністративне правопорушення.
2. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 28 серпня 2016 року інспектором роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції рядового поліції Ахмаєвим Русланом Байрам огли відносно нього винесено постанову серії АР № 065002 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КупАП), із змісту якої вбачається, що в місті Кривий Ріг в Довгинцівському районі на вул. Магістральній біля будинку за № 10  ним здійснено зупинку ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, чим порушено пункт 15,9 Правил дорожнього руху, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.
2.1. Стверджує, що інспектором у вищевказаній постанові не зазначено, яку саме норму чинного законодавства порушено, а лише викладено суть адміністративного правопорушення, відмовлено у проханні надати пояснення, не здійснено замірів відстані зупинки транспортного засобу із залученням свідків та не надано можливості отримати правову допомогу.
2.2. З посиланням на положення статті 276 КУпАП зазначає про незаконність розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу. 
2.3 Вказує, що відповідачем в порушення положень статей 278, 279 КУпАП не дотримано процедуру розгляду справи. 
3. Відповідач позов не визнав. У запереченні проти позову наполягав на безпідставності останнього та просив відмовити в його задоволенні з огляду на законність і обґрунтованість спірної постанови.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4. 28 серпня 2016 року Інспектором роти № 2 батальону № 3 Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Ахмаєвим Русланом Байрам огли прийнято постанову серії АР  №  065002 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за порушення частини першої статті 122 КУпАП.
5. З постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що 28 серпня 2016 року о 14 год. 00 хв. ОСОБА_1 здійснив зупинку біля будинку за № 10 на вул. Магістральній в Довгинцівському районі в місті Кривий Ріг ближче 10 метрів від краю виїзду з прилеглої території, чим порушив вимоги дорожнього знаку  15.9«и» Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
6. Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено повністю.
7. Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з правомірності дій відповідача, доведеності вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, та правомірності накладення адміністративного стягнення.
8. В мотивування свого рішення суд першої інстанції посилається, зокрема, на досліджений в ході судового розгляду відеозапис, зафіксований на нагрудну відеокамеру інспектора патрульної поліції, з якого, як зазначає суд першої інстанції, чітко видно, що автомобіль позивача стоїть на відстані менш ніж 10 метрів від краю місця виїзду з прилеглої території. 
9. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від  16  березня 2017 року постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 січня 2017 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково, визнано протиправною та скасовано постанову інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції рядового поліції Ахмаєва Рустана Байрам огли серії АР №065002 від 28 серпня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
10. Ухвалюючи рішення про скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із недоведеності належними доказами вини позивача у діянні, що ставиться йому в провину, та вказував, серед іншого, на те, що з наданої відповідачем відеофіксації обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення не вбачається здійснення інспектором патрульної поліції заміру відстані автомобіля позивача від початку виїзду з прилеглої території.  
IV. Провадження в суді касаційної інстанції 
11. Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції подало касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права.
12. У скарзі автор просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
13. Позивач заперечення на касаційну скаргу не подавав.
V. Джерела права й акти їх застосування
14. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі – КАС України), визначено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
15. Згідно частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
16. Відповідно підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
17. За правилами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
18. Приписами частини першої та другої статті 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийнятті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. 
19. Відповідно частини другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
20. Пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
21. Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі – ПДР).
22. За правилами пункту 1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. 
23. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9 ПДР).
24. Згідно частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
25. Підпунктом «и» пункту 15.9 ПДР визначено, що зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.
26. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 280 КУпАП).
27. Відповідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
28. Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
29. Згідно частини першої статті 71 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи в судах попередніх інстанцій) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу (частина перша).
30. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (частина друга).
VI. Висновок Верховного Суду
31. Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.
32. У підтвердження правомірності своїх дій щодо винесення відносно позивача постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП, відповідачем під час судового розгляду судами попередніх інстанцій надавався відеозапис з нагрудної відеокамери.
33. Проте, як зазначає суд апеляційної інстанції, із вказаного відеозапису не вбачається здійснення інспектором патрульної поліції заміру відстані автомобіля позивача від початку виїзду з прилеглої території.
34. Матеріали справи не містять жодних фактичних даних, встановлених показаннями технічних приладів або технічних засобів, у підтвердження здійснення позивачем вищевказаного адміністративного правопорушення.
35. Отже, факт порушення позивачем ПДР, а саме здійснення зупинки ближче 10 метрів від краю виїзду з прилеглої території, ґрунтується на припущеннях та не підтверджений належними та допустимими доказами.
36. З огляду на вказане, Верховний Суд констатує, що оскаржуване судове рішення ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суд під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
37. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
VII. Судові витрати
38. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1.          Касаційну скаргу Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.
2.          Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 
Судді                                                                                                    В. М. Бевзенко
                                                                                                                        Н. А. Данилевич