Постанова
Іменем України
 
04 листопада 2019 року
м. Київ
 
справа № 607/16251/15
провадження № 61-4856св19
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О.,
учасники справи:
позивач -ОСОБА_1 ,
відповідачі:ОСОБА_2 , Попільнянська селищна рада Попільнянського району Житомирської області, 
треті особи: ОСОБА_3 , Перша Тернопільська державна нотаріальна контора
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у складі судді Дзюбича В. Л.  від 14 листопада 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 15 січня 2019 року у складі колегії суддів: Щавурська Н. Б.,  Парандюк Т. С., Сташків Б. І.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст вимог
У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, з урахуванням уточнень просив визнати заповіт, складений ОСОБА_4., недійсним.
Позов мотивований тим, що після смерті свого брата ОСОБА_4 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини на майно померлого, що знаходиться у м. Тернополі. Невдовзі позивач дізнався, що на спадщину його померлого брата претендує ОСОБА_2 на підставі заповіту ОСОБА_4 , посвідченого 28 листопада 2014 року секретарем Сокільчанської сільської ради Попільнянського району Житомирської області. Позивач вважав, що підпис від імені брата в заповіті вчинений не ним самим, а іншою особою. 
Короткий зміст судових рішень 
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від                      14 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, скасовано заходи забезпечення позову, вжиті в даній справі ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 вересня              2018 року. 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що 12 листопада 2018 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про залишення без розгляду поданого ним позову до ОСОБА_2 , Попільнянської сільської ради Попільнянського району Житомирської області про визнання заповіту недійсним і скасування заходів забезпечення позову. 
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 15 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 листопада 2018 року залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що у матеріалах справи відсутня ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Про те, що розгляд справи не було розпочато по суті свідчить і факт відсутності в матеріалах справи висновку експерта з приводу призначеної судом до початку розгляду справи судової експертизи та вжиття судом впродовж усього знаходження справи в провадженні судді Дзюбича В. Л. дій для задоволення клопотання експерта з приводу направлення необхідних для проведення експертизи документів. 
Ні сам по собі факт зазначення в абз. 2 мотивувальної частини ухвали суду від             31 жовтня 2017 року при вирішенні клопотання ОСОБА_3 про витребування документів про те, що клопотання заявлено в ході судового розгляду справи по суті, ні факт зазначення головуючим на початку чергового судового засідання 06 грудня 2017 року після оголошеної раніше перерви про продовження справи по суті, не може свідчити про те, що розгляд справи по суті розпочався, оскільки вказані процесуальні дії, на які звертає увагу апелянт у своїй апеляційній скарзі, проводилися в період дії попередньої редакції Цивільного процесуального кодексу України у редакції (далі - ЦПК 2004 року), у той час як на дату проведення таких дій судом не вчинялися передбачені статтею 173                       ЦПК України 2004 року дії, які б свідчили про розгляд справи по суті. Після вступу в дію редакції Цивільного процесуального кодексу України в редакції 2017 року (далі - ЦПК України) справа, в якій провадження було відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, повинна розглядатися за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу (пункт 9 частини першої розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України). ЦПК України передбачає проведення підготовчого засідання у кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження. Дії, які проводилися судом у судових засіданнях після 15 грудня 2017 року (вирішення клопотань, в тому числі, необхідних для проведення експертизи, витребування та збирання доказів, вирішення клопотань про забезпечення позову тощо) підпадають під перелік дій, які проводяться судом у підготовчому судовому засіданні (стаття 197 ЦПК України). Зазначені обставини свідчать про безпідставність посилань апелянта на те, що на час прийняття судом оскаржуваної ухвали розпочався розгляд справи по суті. 
Вичерпний перелік підстав для залишення позову без розгляду містить саме частина перша статті 257 ЦПК України, а не частина 5, на яку помилково послався позивач у своїй письмовій заяві та якої на час звернення з заявою ЦПК України не містив (стаття 257 передбачає лише три частини), й отримавши письмову заяву позивача, суд першої інстанції з урахуванням змісту вказаної заяви, в якій ОСОБА_1 висловив бажання про залишення його позову без розгляду, та відсутності доказів про наявність інших, передбачених законом підстав для залишення позову без розгляду, правомірно застосував у своїй ухвалі передбачену пунктом п`ятим частини першої статті 257 ЦПК України підставу залишення позову без розгляду.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У березні 2019 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 листопада 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 15 січня 2019 року і передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області на 14 листопада 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 15 січня 2019 року.

Доводи осіб, які подали касаційні скарги
Касаційна скарга мотивована тим, щопозивач ОСОБА_1 подав заяву про залишення позову без розгляду на підставі частини п`ятої статті 257 ЦПК України, проте у статті 257 ЦПК України частина п`ята відсутня, на що суд першої інстанції уваги не звернув і застосував пункт п`ятий частини першої статті 257 ЦПК України, з чим погодився суд апеляційної інстанції. Однак, за зазначеною нормою процесуального права суд може залишити позов без розгляду до початку розгляду справи. Розгляд справи розпочинається згідно з частиною третьою статті 217 ЦПК України з оголошення головуючим судового засідання відкритим. 
У цій справі відкриття першого судового засідання відбулося 01 березня                   2017 року, про що свідчить журнал судового засідання. Наступне судове засідання відбулося 11 серпня 2017 року. В ухвалі від 31 жовтня 2017 року суд першої інстанції зазначив, що відбувався розгляд справи по суті. У судовому засідання 06 червня 2018 року суддя оголосила розгляд справи продовженим. Згідно з повідомленнями експертної установи від 08 грудня 2016 року та 06 жовтня 2017 року судову експертизу провести неможливо, матеріали повернуті до суду, що спростовує аргумент апеляційного суду, який стосувався проведення експертизи. 
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Перевіривши доводи касаційних скарг і матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційних скарг без задоволення. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Доводи касаційної скарги про порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій під час постановлення судових рішень суперечать нормам процесуального права.
Провадження у даній справі відкрито ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 05 жовтня 2015 року.
Відповідно до пункту 9 частини першої розділу ХІІІ Перехідних положень                       ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу;
У пункті 5 частини першої статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
У пункті 5 частини 207 ЦПК України 2004 року закріплювалася норма про те, що  суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.
Чинна на час відкриття провадження у справі норма процесуального права не передбачала обмежень щодо реалізації права позивача на подання заяви про залишення позову без розгляду певною стадією цивільного процесу.
Відповідно до частини четвертої статті 3 ЦПК України закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.
З огляду на зазначене, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшли правильного висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду за заявою позивача.
Інші доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Судами першої і апеляційної інстанцій правильно застосовано норми процесуального права, у зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін.
Щодо судових витрат
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від                          14 листопада 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 15 січня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: | В. М. Ігнатенко   В. С. Жданова
| В. О. Кузнєцов