ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 року 
м. Київ

Справа №  923/760/16 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Колос І.Б.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного сільськогосподарського підприємства «Садове» (далі - ПСП "Садове", скаржник) 

на рішення господарського суду Херсонської області від 21.02.2019 (Остапенко Т.А.) 
та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.05.2019 (головуючий - Таран С.В., судді: Будішевська Л.О., Мишкіна М.А.)
у справі № 923/760/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Каргілл» (далі -               ТОВ "АТ    Каргілл")
до ПСП "Садове"
про стягнення 218 733,22 грн.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У липні 2016 року ТОВ "АТ Каргілл" звернулося до господарського суду Херсонської області з позовом до ПСП "Садове" про стягнення 218 733, 22 грн., з яких 175 706, 20 грн. основного боргу, 17 928, 11 грн. пені, 20 852, 41 грн. штрафу та  4 246, 50 грн. 3% річних. 

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати отриманого товару за договором поставки № CVS57958 від 02.12.2013.

2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2.1. Справа розглядалась судами не одноразово.

2.2. Рішенням Господарського суду Херсонської області від 03.10.2016, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21.11.2016, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача   175 607, 20 грн. основної заборгованості, 4 246,50 грн. 3% річних, 1 000 грн. пені та 1 000 грн. штрафу. В іншій частині позову відмовлено. 

2.3. Постановою Вищого господарського суду України від 20.06.2017 постанову Одеського апеляційного господарського суду від 21.11.2016 та рішення Господарського суду Херсонської області від 03.10.2016 скасовано, а справу №923/760/16 направлено на новий розгляд до Господарського суду Херсонської області.

В обґрунтування своєї позиції колегія суддів Вищого господарського суду України зазначила, що 02.12.2013 на виконання умов договору сторонами було складено та підписано специфікацію № 1/57958, в якій сторони обумовили найменування товару, кількість одиниць, базову ціну та загальну вартість товару (121 600, 80 грн.), базис поставки товару, вид транспорту, вантажоодержувача, строк поставки товару (19.12.2013), термін сплати повної вартості товару (до 10.10.2014), умови оплати (за умови застосування пункту 3.4.3 договору (оплата після поставки товару)), додаткові умови (у випадку, якщо покупець сплачує за простроченим рахунком - коригування остаточної ціни здійснюється одноразово на момент всієї оплати за товар згідно виставленого рахунку). Водночас, як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, коригування ціни товару було здійснено ним станом на 09.10.2014 (рахунок-фактура   № 57958/2488) та 04.07.2016 (рахунок-фактура № 57958/727), тобто станом на час перед поданням позову, що суперечить наведеним вище положенням укладеного сторонами договору. Суди попередніх інстанцій наведених вище положень договору та моменту здійснення оплати не врахували, відтак, висновок судів попередніх інстанцій щодо обґрунтованості розрахунку заборгованості, зробленого позивачем, станом на момент звернення з позовом до суду, та, відповідно, визначення розміру належних до стягнення сум штрафу, пені та 3% річних є передчасними.

2.4. За результатами нового розгляду справи рішенням Господарського суду Херсонської області від 20.09.2017 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 175 706, 20 грн. основної заборгованості. В іншій частині позову відмовлено. 

2.5. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 рішення місцевого господарського суду скасовано частково, а його резолютивну частину викладено в редакції, відповідно до якої стягнуто з відповідача на користь позивача 69 508,05 грн. основної заборгованості, 4 238,75 грн. 3% річних, 17 882,84 грн. пені та 20 852, 41 грн. штрафу. В решті рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

2.6. Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.05.2018 скасовано рішення Господарського суду Херсонської області від 20.09.2017 та Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13.12.2017  у справі за позовом ТОВ «АТ Каргілл» до ПСП «Садове» про стягнення 218 733, 22 грн., з яких: 175 706, 20 грн. основний борг, 4 246,50 грн. 3 % річних, 20 852,41 грн. штраф, 17 928,11 грн. пеня, у зв`язку із порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а справа передана на новий розгляд до Господарського суду Херсонської області.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій, Касаційний господарський суд у складі Верховного суду виходив з того, що при вирішенні цього спору суди першої та апеляційної інстанцій не дотримались вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України ((далі - ГПК України) у редакції, чинній на момент винесення рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів) щодо прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. А саме, суди обох інстанцій під час розгляду справи повинні були надати належну правову оцінку та перевірити правильність розрахунку заявленої до стягнення суми основної заборгованості на предмет її відповідності встановленій умовами договору формулі коригування остаточної вартості товару, чого здійснено не було, та, як результат - не були дослідженні обставини, які входять до предмета доказування у даному спорі та є важливими для його правильного вирішення.

2.7. Рішенням Господарського суду Херсонської області від 21.02.2019, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.05.2019, позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача   175 607, 20 грн. основної заборгованості, 17 928, 11 грн. пені, 20 852, 41 грн. штрафу та 4 246, 50 грн. 3% річних.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. ПСП «Садове», не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог                                 ТОВ «АТ Каргілл» відмовити повністю.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 

4.1. В обґрунтування своєї правової позиції ПСП «Садове» посилається на неправильне застосування та порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме порушено приписи статі 8 Конституції України, помилково не застосовано судами до спірних правовідносин положення статтей 692, 694 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

4.2. Так, скаржник вказує, що судом апеляційної інстанції порушені норми процесуального права щодо відмови у задоволенні клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, що призвело до порушення права на захист, гарантованого Конституцією України. А також, судами попередніх інстанцій не взято до уваги вказівки, викладені у постанові Вищого господарського суду України від 20.06.2017 та постанові Верховного Суду від 21.05.2018.

4.3. ПСП "Садове" зазначає, що укладеним сторонами договором передбачена можливість коригування ціни товару постачальником одноразово на момент виставлення рахунку-фактури або дати зарахування коштів на рахунок постачальника, а не багаторазово на розсуд постачальника. Позивач мав провести одноразове коригування ціни з виставлянням рахунку-фактури станом 10.10.2014 або станом на 17.12.2014 (дата оплати за вказаний товар). Визначеним правом коригування ціни постачальник скористався 09.10.2014 при направленні покупцю рахунку-фактури.

4.4. Скаржник вказує, що позивачем не надано доказів для підтвердження факту направлення (виставлення) відповідних рахунків-фактури та специфікації, а тому з боку ПСП "Садове" відсутнє порушення виконання обов`язку з оплати скоригованої вартості товару.

4.5. ПСП "Садове" також зазначає, що розрахунок скоригованої суми доплати у зв`язку зі зміною курсу долара США був здійснений позивачем поза умовами договору, оскільки в договорі та специфікаціях відсутній еквівалент ціни товару в іноземній валюті, а також договір поставки не містить формули, за якою здійснюється коригування вартості поставленого товару, оплата за який проведена.
4.6. Також скаржник наголошує, що одночасне стягнення штрафу та пені за несвоєчасне виконання зобов`язання покупцем є подвійним стягненням неустойки, що не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України.

При вирішенні спору суди попередніх інстанцій не застосували положення статті 233 Господарського Кодексу України (далі - ГК України (стаття 83 ГПК України, у редакції, що діяла станом на 13.12.2017)) щодо права суду зменшити розмір штрафних санкцій.

5. Позиція Позивача

5.1. У клопотанні про визнання касаційної скарги необґрунтованою та у відзиві на касаційну скаргу ТОВ "АТ Каргілл" заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про їх незаконність та необґрунтованість, і просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін. Позивач зазначає, що відповідачем не надано обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій. Корегування ціни відповідає положенням пунктам 3.4.3 та 3.5 договору, а також приписам статтей 204, 525, 526, 692 ЦК України та статтей 193, 265 ГК України.

РОЗГЛЯД СПРАВИ ВЕРХОВНИМ СУДОМ 

Склад суду касаційної інстанції змінювався відповідно до наявних у справі витягів з протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 

Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 01.08.2019 №   29.3-02/1625 у зв`язку з перебуванням судді Селіваненка В.П. на лікарняному призначено повторний автоматичний розподіл судової справи № 923/760/16, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: МалашенковаТ.М. (головуючий), Бенедисюк І.М., Колос І.Б.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ

6.1. Між ТОВ "АТ КАРГІЛЛ" (постачальник) та ПСП "Садове" (покупець) 02.12.2013 укладено договір поставки № CVS57958, відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність, а покупець - прийняти та оплатити насіння зернових, олійних, технічних культур, засоби захисту рослин, добрива згідно зі специфікаціями до цього договору. 

6.2. Пунктом 2.1 договору визначено, що загальна кількість товару визначається в специфікаціях, які є його невід`ємною частиною.

6.3. Відповідно до пункту 3.1. договору ціна товару зазначається у специфікаціях, що є невід`ємними частинами цього договору. Ціна товару підлягає коригуванню відповідно до пункту 3.4 договору. Ціна товару включає вартість упаковки, маркування, а у випадках, коли умовами поставки передбачена доставка за рахунок постачальника, також вартість перевезення товару до узгодженого сторонами місця. Ціна договору визначається як сума вартості всього товару, поставленого постачальником покупцеві в рамках цього договору, що зазначається у видаткових накладних на товар.

6.4. За умовами пункту 3.4. договору сторони можуть обрати один з передбачених способів розрахунків, а саме: повна попередня оплата без застосування базової ціни товару; повна попередня оплата з застосуванням базової ціни товару; часткова (повна) оплата після поставки товару із застосуванням базової ціни товару.

6.5. Підпунктом 3.4.3.1 договору передбачено, що покупець зобов`язаний сплатити постачальнику вартість товару платіжним дорученням шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника.

6.6. Відповідно до підпункту 3.4.3.2 договору покупець зобов`язаний сплатити постачальнику повну вартість товару, скориговану згідно з умовами цього договору, платіжним дорученням шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника не пізніше терміну, визначеному у відповідній специфікації.

6.7. Підпунктом 3.4.3.3 договору визначено, що базова ціна товару по кожному виду товару і його загальна вартість вказується в специфікації. Вказані в ній в гривнях ціна і вартість товару підлягають коригуванню на момент виставлення рахунка-фактури або дати фактичного зарахування коштів на банківський рахунок постачальника у випадку сплати за простроченим рахунком, якщо курс банку змінився більше, ніж на 1% в порівнянні з курсом банку на дату підписання відповідної специфікації.

6.8. Згідно із підпунктом 3.4.3.4.4 договору у випадку, якщо покупець сплачує за товар за простроченим рахунком, коригування остаточної ціни товару здійснюється за наступною формулою: "остаточна ціна товару = К1 ((базова ціна товару / К2 - ОЧ1 / К3 / К-ть - ОЧ2 / К4 / К-ть) - ОЧ1 / К3 / К-ть х Зм х М - ОЧ2 / К4 / К-ть х Зм х М) + ОЧ1 / К-ть + ОЧ2 / К-ть), де: К1 - курс Банку долара США на дату виставлення рахунка-фактури для здійснення остаточного розрахунку; К2 - курс Банку долара США на дату підписання специфікації; К3, К4 - курс Банку долара США на дату фактичного зарахування коштів; ОЧ1, ОЧ2 - часткова оплата; К-ть - кількість товару; Зм - коефіцієнт для розрахунку розміру знижки; М - кількість повних місяців дострокової оплати від дати часткової оплати до дати остаточного розрахунку.

6.9. За умовами підпункту 3.4.2.2 договору, під курсом банку розуміється середній курс    ПАТ "КІБ Креді Агріколь" долара США до гривні для здійснення розрахунків по безготівковим операціям купівлі-продажу іноземної валюти. Курс банку підтверджується довідкою банку з підписом та печаткою.

6.10. Відповідно до пункту 3.5 договору, процедура коригування ціни товару є чинною протягом усього строку дії договору і вона не є зміною умов договору.

6.11. Згідно з пунктом 3.9 договору постачальник погоджується поставити покупцеві товар протягом строку дії цього договору на умовах оплати після поставки товару на загальну суму по всьому асортименту товару не більш як 123 600 грн., що складає      15 000 доларів США на дату укладення договору.

6.12. Згідно з пунктами 6.1., 6.3. сторона, яка порушила умови цього договору, відшкодовує іншій стороні завдані своїми діями чи бездіяльністю збитки в повному обсязі, в порядку, передбаченому чинним законодавством. У випадку прострочення оплати товару покупцем проти строків, вказаних у відповідній специфікації на цьому договорі, покупець оплачує постачальнику неустойку в формі пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочення, але не більше 10% від загальної вартості товару. У випадку прострочення оплати товару покупцем більше, ніж на 30 календарних днів, проти строків, вказаних у відповідній специфікації, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 30 % від загальної простроченої суми.

6.13. Відповідно до пункту 7.1. договору він набуває чинності з дати його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

6.14. На виконання умов договору поставки сторони підписали специфікацію від 02.12.2013 № 1/57958, якою визначені, серед іншого, такі умови поставки: товар - Амофос фасований, в кількості 20 тонн, базова ціна 1 тонни без ПДВ - 5 666, 70 грн., загальна вартістю з ПДВ - 121 600, 80 грн., строк поставки - 19.12.2013, термін оплати - до 10.10.2014, коригування ціни здійснюється відповідно до положень договору.

Позивачем поставлено обумовлений договором товар відповідачу за видатковою накладною від 05.12.2013 № 30485/4579820, а саме 20 тонн амофосу на загальну суму 121 600, 80 грн., що підтверджується актом приймання-передачі мінеральних добрив від 05.12.2013 № 1.

6.15. Разом з тим, як було встановлено судами попередніх інстанцій станом на 02.12.2013 (дату підписання специфікації) курс долара США до гривні становив                              8,237 грн./1 долар США, а станом на 09.10.2014 курс долара США до гривні становив 12,950 грн./1 долар США.

Вартість поставленого товару позивачем була збільшена (скоригована у зв`язку зі збільшенням курсу долара США станом на 09.10.2014) до 191 108, 05 грн. на підставі пункту 3.4. договору, про що свідчить рахунок-фактура № 57958/2488 від 09.10.2014.

Відповідач вартість отриманого товару оплатив у розмірі 121 600 грн., відповідно до платіжних доручень від 11.12.2014 та 17.12.2014, тобто з простроченням терміну оплати.

6.16. За розрахунком заборгованості, наданим позивачем, відповідач не сплатив вартість отриманого товару у повному обсязі та у встановлений договором строк, у зв`язку з чим заборгував станом на 04.07.2016    - 175 706, 20 грн. Ця сума є різницею між остаточною ціною товару станом на 04.07.2016, яка складає 297 306, 20 грн. (з розрахунку: 14 865, 31 грн. за 1 т х 20 т = 297 306, 20 грн.), та сумою часткової сплати - 121 600 грн. (297 306, 20 - 121 600 = 175 706, 20 грн.). При розрахунку остаточної ціни товару станом на 04.07.2016 позивач застосував курсову різницю між курсом долара США станом на день підписання специфікації та курсом долара США станом на 04.07.2016; на цю суму позивач виставив рахунок-фактуру від 04.07.2016 №57958/727 до оплати відповідачем 175 706, 20 грн.

6.17. Позивач 08.07.2016 засобами поштового зв`язку направив на адресу відповідача рахунок-фактуру від 04.07.2016 № 57958/727 для сплати скоригованої вартості товару, поставленого за договором № CVS57958 від 02.12.2013 з урахуванням специфікації № 1/57958 від 02.12.2013, у загальній сумі 175 706,20 грн. Зазначений рахунок-фактуру від 04.07.2016 № 57958/727 отримано відповідачем 12.07.2016.

6.18. Відмова відповідача сплатити вказану суму заборгованості, а також 3% річних, пені та штрафу стала підставою для звернення до суду з даним позовом.

6.19. У прийнятті оскаржуваних рішень суди першої та апеляційної інстанцій, враховуючи порушення відповідачем свого грошового зобов`язання, а також перевіривши надані позивачем розрахунки пред`явлених до стягнення пені, 3% річних та штрафу, дійшли висновку про законність та обґрунтованість вказаних сум та задоволення позовних вимог. 

7. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

7.1. ЦК України:

пункт 1 частини другої статті 11:

- підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини;

частина перша статті 202:

- правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків;

частина п`ята статті 203:

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

стаття 204:

- правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним;

стаття 525:

- одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом;

частина перша статті 526: 

- зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;

частина перша статті 530:

- якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події; 

частина перша статті 626:

- договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків;

частина перша статті 628:

- зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства;

стаття 629:

- договір є обов`язковим для виконання сторонами;

стаття 632: 

- ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін; Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

стаття 192:

- законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом;

стаття 549:

- неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання;

- штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання;

- пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання;

частина третя статті    551: 

- розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення;

частина перша статті 612:

- боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом;

стаття 625:

- боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання;

- боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом;

7.2 ГК України:

частина перша статті 265:

- за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму;

Стаття 189:

- ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях;

частини перша-третя статті 193:

- суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором;

- застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання;

стаття 233:

- у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу;

7.2. ГПК України:

частина перша статті 74:

- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;

частина третя статті 74:

- докази подаються сторонами та іншими учасниками справи;

стаття 76:

- належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення;

частина перша статті 77:

- обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування;

частина перша статті 79:

- достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування;

частина третя статті 86:

- суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів);

8. Межі розгляду справи судом касаційної інстанції

8.1. З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 ГПК України, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про необхідність встановлення обставин справи, про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

8.2. Згідно з компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд у межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

9.1. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 11, статті 629 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини, які є обов`язковими для виконання сторонами.

9.2. Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, між сторонами спору існують договірні відносини, які виникли з Договору поставки № CVS57958, укладеного 02.12.2013.

9.3. За змістом пункту 1.1. постачальник зобов`язується поставити і передати у власність, а покупець - прийняти та оплатити насіння зернових, олійних, технічних культур, засоби захисту рослин, добрива згідно зі специфікаціями до цього договору. 

9.4. Господарськими судами встановлено, що на виконання договору позивачем було поставлено в грудні 2013 року, а відповідачем прийнято 20 тонн амофосу на загальну суму 121 600, 80 грн., що підтверджується актом приймання-передачі мінеральних добрив від 05.12.2013 № 1. Термін оплати за вказаний товар відповідачем - до 10.10.2014, відповідно до умов специфікації від 02.12.2013 № 1/57958.

9.5. Вартість поставленого товару позивачем була збільшена (скоригована у зв`язку зі збільшенням курсу долара США станом на 09.10.2014) до 191 108, 05 грн. на підставі пункту 3.4. договору, про що свідчить рахунок-фактура від 09.10.2014 № 57958/2488.

9.6. На порушення умов договору відповідач оплатив за поставлений товар у розмірі  121 600 грн., відповідно до платіжних доручень від 11.12.2014 та 17.12.2014.
9.7. Не сплативши вартість товару у строк, вказаний у специфікаціях, а саме до 10.10.2014, відповідач допустив прострочення оплати, а отже судами правильно застосовано для корегування ціни товару умови підпункту 3.4.3.4.4 договору, яким погоджено відповідну формулу коригування.
Аргументи скаржника щодо встановлення умовами договору можливості коригування ціни товару лише одноразово на момент виставлення рахунку-фактури або дати зарахування коштів на рахунок постачальника, а не багаторазово на розсуд позичальника, відхиляються Верховним Судом з огляду на умови підпункту 3.4.3.3 договору, за яким у випадку сплати за простроченим рахунком остаточна ціна і вартість товару підлягають коригуванню на момент дати фактичного зарахування коштів на банківський рахунок постачальника. 

Тобто, оскільки оплату відповідачем здійснено, зокрема, після 10.10.2014 - у спірних правовідносинах відбулося часткове погашення заборгованості за простроченим рахунком, а тому твердження скаржника є помилковими  в частині встановлення дати остаточного погашення заборгованості.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 12.10.2018 у справі № 912/1172/17.

9.8. Щодо посилання скаржника на те, що коригування ціни не може бути здійснено, оскільки в договорі та специфікаціях відсутній еквівалент ціни товару в іноземній валюті, колегія суддів зазначає, що за своєю правовою природою визначення ціни товару в еквіваленті до іноземної валюти, що коригується станом на момент здійснення оплати товару, є способом забезпечення майнового права та інтересу кредитора отримати погоджену вартість майна незважаючи на інфляційні процеси національної валюти.
Судами вірно враховано, що узгоджені сторонами умови договору поставки відносно коригування вартості товару у зв`язку зі зміною курсу долара є чинними, не визнаними недійсними, а тому, їх дотримання є обов`язковим в силу статтей 525, 526 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду у справах №908/1911/17, № 923/712/17.

9.9. Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відсутність рахунків, а також доказів їх виставлення не звільняє відповідача від обов`язку з оплати поставленого товару, позаяк право постачальника на те, що у будь-якому випадку покупець повинен сплатити постачальнику повну вартість товару, скориговану згідно з умовами договору, передбачене підпунктом 3.4.3.2 договору. 

Зазначене спростовує посилання скаржника на неотримання жодного рахунку-фактури чи відповідної специфікації зі скоригованою вартістю від Позивача ні до 10.10.2014, ні до 12.12.2014, ні до 17.12.2014 та відсутність, в зв`язку із цією обставиною, порушення виконання обов`язку з оплати скоригованої вартості товару.

9.10. За приписами частини першої статті 230 ГК України, пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

9.11. Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Встановивши відповідні обставини, суд вирішує питання щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд . Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 03.06.2019 у справі № 914/1517/18. 

З огляду на недоведеність відповідачем існування обставин, які стали би підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення сум неустойки, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про обґрунтованість стягнення штрафних санкцій у визначеному позивачем розмірі.

9.12. Також, колегія суддів касаційної інстанції вважає необґрунтованими твердження скаржника про неможливість одночасного стягнення штрафу та пені за несвоєчасне виконання зобов`язання покупцем, з огляду на таке.

Відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду у справах №917/194/18, №911/2813/17, № 910/6046/16.

9.12. Доводи скаржника щодо неправильного застосування судами норм матеріального права, зокрема незастосування до спірних правовідносин положень частини другої статті 694  ЦК України, суд касаційної інстанції відхиляє з огляду на те, що дана норма не є імперативною, а відтак договором або законом можуть визначатись інші правила.

9.13. Також, не заслуговують на увагу і доводи скаржника щодо неправильного застосування судами норм процесуального права, зокрема щодо відмови у задоволенні клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Так, відповідно до частини п`ятої статті 197 ГПК України суд може постановити ухвалу про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду, визначеному судом.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції" до повного забезпечення функціонування системи відеоконференцзв`язку в усіх судах України учасники судового процесу можуть брати участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції лише за наявності технічної можливості для її проведення у відповідних судах. Державна судова адміністрація України висвітлює на своєму офіційному веб-сайті інформацію про суди, які забезпечені технічними засобами для участі особи у засіданні суду в режимі відеоконференції. Така інформація має враховуватися судами при постановленні ухвал щодо проведення відеоконференцій.

Як вбачається з ухвали суду апеляційної інстанції від 28.05.2019 про відмову в задоволенні заяви  ПСП "Садове" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, остання  повністю відповідає вищевказаним нормам.

9.14. З урахуванням викладеного колегія суддів касаційної інстанції вважає доводи касаційної      скарги необґрунтованими. Під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції її фактичні обставини були встановлені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів в їх сукупності, висновки судів відповідають цим обставинам і їм надано належну юридичну оцінку.

В свою чергу касаційна інстанція погоджується з викладеними у відзиві на касаційну скаргу доводами позивача, як такими, що узгоджуються з встановленими судами обставинами справи.

10. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 

10.1. Звертаючись з касаційною скаргою, позивач не спростував наведених висновків судів попередніх інстанцій та не довів неправильного застосування ними норм матеріального і процесуального права, як необхідної передумови для скасування прийнятих ними судових рішень у справі.

10.2. За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу ПСП "Садове" залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення у справі - без змін як такі, що відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права.

11. Судові витрати

11.1. Понесені відповідачем у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на відповідача, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 300, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного сільськогосподарського підприємства «Садове» залишити без задоволення, а рішення господарського суду Херсонської області від 21.02.2019 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.05.2019 у справі № 923/760/16 - без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                              Т. Малашенкова 

Суддя                                                                                             І. Бенедисюк

Суддя                                                                                         І. Колос