ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року 
м. Київ
Справа №  910/8392/16 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючий - Огороднік К.М., Жуков С.В., Пєсков В.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2019
та рішення Господарського суду м. Києва від 01.06.2017 (в частині позовних вимог про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 384 209, 60 грн.)
у справі № 910/8392/16
за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "СП Євротрейд", Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна"
третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Егзагон"
третя особа    на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - "GOLDEN LOGISTIC LTD"
про стягнення 665928,16 грн.,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог
Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування"        (далі - ПрАТ "СК "АХА Страхування") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СП "Євротрейд" (далі - ТзОВ "СП "Євротрейд"), в якому просило стягнути 665 928,16 грн сплаченого страхового відшкодування.

В обґрунтування своїх вимог зазначило, що страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок втрати вантажу, що сталась з вини відповідача, а тому в порядку статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" ТзОВ "СП "Євротрейд" повинен відшкодувати збитки.

2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.06.2017 у справі №910/8392/16 позов ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" до ТОВ "СП Євротрейд" задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "СП Євротрейд"  на користь         ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" 113 851,53        грн,        1 707,77 грн судового збору. 

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2019 у справі № 910/8392/16 апеляційну скаргу ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва    від    01.06.2017 у справі   №910/8392/16 - без змін.

Суди посилаючись на положення  ст. ст. 909, 924, 979, 980, 988, 993, ч. 1 ст.1191, ч.1 ст.528, ст.536 ЦК України та ст. ст. 16, 8, 27 Закону України "Про страхування", Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 1956 року (далі - Конвенція), норми якої мають пріоритет над нормами, передбаченими законодавством України, враховуючи, що ТзОВ "СП "Євротрейд" не зверталося до  ПрАТ "АСК "ІНГО Україна" дійшли висновків про часткове стягнення з відповідача 1 суми сплаченого позивачем страхового відшкодування у розмірі, визначеному з урахуванням  пункт 3 статті 23 Конвенції. Зазначивши, що відповідач - 2 не має зобов`язання щодо сплати страхового платежу, суди вказали про те, що позивач має право окремо заявити до нього позов, оскільки в даному випадку відсутній у відповідачів солідарний обов`язок.   Зважаючи на встановлений частиною 2 статті 32 Конвенції строк позовної давності, та обставини звернення до перевізника (ТзОВ "СП Євротрейд") з претензією 25.02.2014, суд відхилив заяву про застосування строків позовної давності.   

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

В касаційній скарзі ПрАТ "СК "АХА Страхування" просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 01.06.2017 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2019 у справі № 910/8392/16, ухвалити нове рішення у справі № 910/8392/16, яким стягнути з ТзОВ "СП Євротрейд" на користь ПрАТ " СК "АХА Страхування" суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 384 209, 60 грн.

В обґрунтування позовних вимог ПрАТ "СК "АХА Страхування" посилається на те, що судом невірно здійснений розрахунок суми відшкодування. Зазначає, що судами не враховано, що відповідно до Протоколу до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 1956 року, зазначено, що стаття 23 Конвенції змінюється таким чином, що сума СПЗ (8,33 розрахункових одиниць за кілограм відсутньої ваги брутто) перераховується в національну валюту держави на підставі вартості цієї валюти станом на дату винесення рішення чи дату погоджену сторонами. З урахуванням того, що судом здійснено розрахунок станом на дату страхової події  28.01.2014, а не на дату винесення рішення 01.06.2017, то стягненню підлягає сума вирахувана скаржником - 384209,60 грн. 

4. Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

У відзиві на касаційну скаргу ТзОВ "МП Євротрейд" просило закрити касаційне провадження у справі № 910/8392/16 з посиланням на відсутність у підписанта касаційної скарги повноважень на подання та підписання касаційної скарги ПрАТ "СК "АХА Страхування". У випадку незакриття касаційного провадження у справі просило в задоволенні касаційної скарги відмовити у повному обсязі, а рішення суду першої та постанову апеляційної інстанції залишити без змін.    

ПрАТ "АСК "ІНГО України" у відзиві на касаційну скаргу просить відмовити у її задоволенні повністю, а рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

5. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

13.03.2013 ПрАТ "СК "АХА Страхування" (страховик) та ТзОВ "Егзагон" (страхувальник) уклали договір добровільного страхування вантажів №0149г/13к/п, згідно з яким страховик взяв на себе зобов`язання щодо страхування ризиків по відношенню до вантажів страхувальника (далі - Договір страхування № 0149г/13к/п).

Відповідно до умов Договору страхування № 0149г/13к/п страхувальник повідомив страховика про перевезення вантажу - парфумерної продукції (повідомлення № 1 від 22.01.2014), відвантаженого згідно з договором купівлі-продажу № СР 01-2012 від 16.01.2012, укладеного на умовах СРТ Київ між СОТY GENEVA S.A VERSOIX (постачальником) та ТзОВ "Егзагон" (покупцем) (інвойси №№41096377, 41096378, 42236825 від 22.01.2014).

Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс (редакція 2000 року) видання МТП N 560, введені в дію з 01.01.2000 термін СРТ CARRIAGE PAID ТО "фрахт перевезення оплачені до" означає, що продавець доставляє товар перевізнику, призначеному ним. Крім цього, продавець зобов`язаний сплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення.

В міжнародній товарно-транспортній накладній CMR 1401308 від 22.01.2014 у графі "Отримувач" (п. 2) зазначено Hexagon,        у графі "Наступний перевізник" (п. 17) зазначено Golden Logistic LTD, у графі "Перевізник" (п. 16) зазначено LTD "SР Eurotrade".

ТзОВ "СП "Євротрейд" здійснювало перевезення на підставі укладеного з Golden Logistic LTD договору № 1/01 від        01.01.2014 на транспортно-експедиторське обслуговування та міжнародне перевезення вантажів (далі - Договір № 1/01).

Відповідно до п. 1.2 Договору № 1/01 ТзОВ "СП "Євротрейд" в порядку та на умовах Договору зобов`язувався забезпечити доставку ввіреного йому Golden Logistic LTD вантажу в пункт призначення.

На підставі погодженої між такими сторонами заявки V-2014/01/04029 від 21.01.2014 ТзОВ "СП "Євротрейд" здійснювало перевезення ввіреного йому вантажу автомобілем DAF FT XF 105.460, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом KRONE SDR 27, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В період часу з 26.01.2014 - 28.01.2014, під час доставки вантажу перевізником,        частина товару була викрадена невідомими особами, про що слідчим СВ Сарненського PB УМВС України в Рівненській області лейтенантом міліції Титенко В.В. внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014180200000122 від 28.01.2014.

Представники ТзОВ "Егзагон", страхової компанії, митного органу, торгово-промислової палати у присутності водія транспортного засобу провели фізичний огляд товарів та інших предметів та склали відповідні акти.

Згідно з актом експертизи Київської товарно-промислової палати № ЦЕ-66 від 06.02.2014 недостача становить 10715 одиниць парфумерно-косметичних виробів. 

В результаті проведення процедур фізичного огляду вантажу, було визначено розміри збитків ТОВ "Егзагон" (в зв`язку з крадіжкою вантажу), які склали 62414,27 Євро.

27.02.2014 вантажоотримувач ТзОВ "Егзагон" надіслав на адресу перевізника ТзОВ "СП "Євротрейд" претензію № 279 від 25.02.2014 про відшкодування збитків, завданих під час транспортування вантажу відповідно до товаросупровідних документів в розмірі 62414,27 Євро. Вказану претензію ТзОВ "СП "Євротрейд" отримало 12.03.2014 (відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення № 04073 1462622 5).

ТзОВ "СП "Євротрейд" відповідь на вказану вимогу не надало.

17.03.2014 ТзОВ "Егзагон" звернулося до свого страховика (ПрАТ "СК "АХА Страхування") з заявою про сплату страхового відшкодування за випадком, що стався 28.01.2014.

На виконання умов генерального договору добровільного страхування вантажів №0149г/13к/п від 13.03.2013, на підставі заяви ТзОВ "Егзагон" про настання події, що має ознаки страхового випадку від 31.01.2014, заяви про виплату страхового відшкодування від 17.03.2014, страхового акта № и0149г/13к/п-1 від 20.05.2014, розрахунку страхового відшкодування № 0149Г/13к/п-001 від 17.04.2014, угоди про порядок виплати страхового відшкодування за генеральним договором страхування вантажів від 12.05.2014, ПрАТ "СК "АХА Страхування" сплатило на користь ТзОВ "Егзагон" суму страхового відшкодування в розмірі 665 928,16 грн.
Судами встановлено, що 02.04.2014        між ТзОВ "СП "Єврорейд" та ПрАТ "АСК "ІНГО Україна" укладено Договір страхування відповідальності автоперевізника №200800769.14 від 02.04.2014 (далі - Договір страхування).

Предметом Договору страхування згідно п. 3  є майнові інтереси        страхувальника, які не суперечать   чинному законодавству України та пов`язані з відшкодуванням   збитків правочинною    за договором перевезення   особи, що виникли   внаслідок неналежного виконання   страхувальником   умов договору перевезення, у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. п. 4.1, 4.1.1 Договору  виникнення відповідальності страхувальника (обов`язок по відшкодуванню збитку), як міжнародного перевізника перед правочинною за договором перевезення особою за втрату, загибель чи пошкодження вантажу, прийнятого до перевезення здійснюється відповідно до положень Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (КДПВ) 1956 та Протоколу до Конвенції 1978 (секція А).

Судами встановлено, що у даному випадку відповідальність страхувальника ТзОВ "СП "Євротрейд" є застрахованою перед правочинною за договором перевезення особою, якою є GOLDEN LOGISTIC LTD в зв`язку з укладенням Договору № 1/01 від 01.01.2014 на транспортно-експедиторське обслуговування та міжнародне перевезення вантажів.

За умовами п.п. 5.1, 5.1.1 Договору страхування відповідальність страховика по кожному страховому випадку обмежена сумами: по п. 4.1.1 (відповідальність за вантаж, секція А) - 450 000 дол. США, але не більше ніж 8,33 SDR за 1 кілограм брутто ваги вантажу.

Спеціальна франшиза - 2 000 доларів США.

Відповідно до п. 9.20 Договору страхування страхове відшкодування виплачується у валюті страхової премії, якщо інше не буде погоджено сторонами Договору страхування додатково. При перерахунку суми страхового відшкодування в валюту страхової премії застосовується офіційний курс НБУ на момент настання страхового випадку.

Положеннями п. 12.4 Договору страхування сторони погодили, що страхове відшкодування виплачується у валюті страхової премії страхувальнику або за вимогою страхувальника, безпосередньо заявнику претензії або особі, що зазнала збитків або їх довіреним особам у відповідній валюті країни перебування цих осіб.

Разом з цим, як встановлено матеріалами справи, страхувальник        (ТзОВ "СП "Євротрейд") не звертався до        страховика (ПрАТ "АСК "ІНГО Україна") із заявою про виплату страхового відшкодування, як і не сплачував понесених позивачем збитків. 

Спір виник у зв`язку з відсутністю/наявністю підстав для стягнення з відповідачів виплаченого позивачем страхового відшкодування.  

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 665928,16 грн.

Предметом касаційного перегляду у даній справі відповідно до вимог касаційної скарги є рішення та постанова судів попередніх інстанцій в частині суми стягнення сплаченого страхового відшкодування: скаржник вказує на те, що сума, яка підлягає стягненню з ТзОВ "СП Євротрейд" повинна розраховуватися згідно п.3 ст.23 Конвенції за курсом розрахункової одиниці до національної валюти України станом на дату винесення рішення у справі, а не станом на настання страхової події.  Сума, яка підлягає стягненню становить 384 209,60 грн.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність порушеного права позивача, що стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

Суди виходили із того, що між сторонами у справі виникли спірні правовідносини у зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування на користь страхувальника (ТзОВ "Егзагон") внаслідок втрати його вантажу під час здійснення перевезення ТзОВ "СП Євротрейд", які врегульовані ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування". Установивши, що між позивачем та відповідачами відсутні зобов`язальні правовідносини, тому відсутній солідарний обов`язок відшкодувати шкоду, яка сталася з вини ТзОВ "СП "Євротрейд", суди дійшли висновків, що розміри відповідальності відповідачів є різними, оскільки обов`язок з відшкодування шкоди у ТзОВ "СП "Євротрейд" виникає на підставі закону, а у ПрАТ "АСК ІНГО України", як страховика ТзОВ "СП Євротрейд", на підставі договору страхування.

Враховуючи, що на спірні правовідносини поширюється положення Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 1956 року (далі - Конвенція), норми якої мають пріоритет над нормами, передбаченими законодавством України,  суди зазначили, що обов`язок з відшкодування шкоди у ТзОВ "СП "Євротрейд" обмежений лімітами відповідальності, встановленими Конвенцією, а у  ПрАТ "АСК ІНГО України" розмір відповідальності обмежений лімітами відповідальності, встановленими Договором страхування відповідальності автоперевізника з урахуванням франшизи. Оскільки предмет зобов`язання  у справі не є неподільним, то позивач може визначити кожну вимогу окремо і заявити її окремо до кожного з відповідачів. Посилаючись на пункт 3 статті 23 Конвенції, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, встановивши, що розмір відшкодування не може перевищувати 8,33 розрахункових одиниць за кілограм відсутньої ваги брутто, вага страченого вантажу 1266,337 кг, 8,33 СПЗ станом на 28.01.2014 становить 102,53 грн, 1 долар США на 28.01.2014 - 7, 993 грн, франшиза 2000 доларів США - 15986,00 грн, визнав правомірними вимоги до стягнення113 851,53 грн, в іншій частині вимог відмовив. 

Статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України "Про страхування" передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України). У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Таким чином, за суброгацією відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов`язанні (зміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов`язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. 

Натомість, при регресі (стаття 1191 ЦК України) одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається, тобто зазначені інститути мають різний режим правового регулювання. Так, регрес регулюється загальними нормами цивільного права, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України встановлений особливий правовий режим. 

Отже, суброгація допускається тільки у договорах майнового страхування і правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", а частина перша статті 1191 ЦК України - визначає право зворотної вимоги (регресу).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 у справі № 910/2351/17.

Судами встановлено, що відносини між ПрАТ "СК "АХА Страхування" як страховиком та ТзОВ "Егзагон" як страхувальником врегульовані укладеним Договором страхування, відповідно до умов якого до страховика після виплати страхового відшкодування переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що правильним і обґрунтованим є застосування до спірних правовідносин статті 993 ЦК України та статті 27 ЗУ "Про страхування", а не статті 1191 ЦК України, оскільки стаття 1191 ЦК України застосовується до деліктних правовідносин, а стаття 993 ЦК України - до  договірних, що мають місце у даній справі.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що, оскільки ПрАТ "СК "АХА Страхування" виплатила суму страхового відшкодування за Договором страхування на користь ТзОВ "Егзагон", вона має право на компенсацію виплаченої суми страхового відшкодування на підставі статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" у порядку суброгації з осіб, відповідальних за завдані збитки. 

Статтею 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. 

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно зі статтею 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. 

Відповідно до п.6.9 договору  №1/01 на транспортно-експедиційне обслуговування та міжнародні перевозки вантажів перевізник несе відповідальність за збереження вантажу згідно норм Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів  1956 року зі змінами. Крім того, п.4.6 цього договору встановлено, що перевізник гарантує наявність чинного страхування відповідальності вантажоперевізника. 

Як встановлено судами, відповідач-1 визнав, що втрата вантажу сталась з його вини. Однак, відповідач - 1 стверджував, що належним відповідачем у справі є ПрАТ "СК "ІНГО Україна", оскільки на підставі Договору страхування відповідальності автоперевізника №200800705.13 від 02.04.2013 застрахувало відповідальність ТзОВ "СП "Євротрейд" як міжнародного перевізника перед правочинною за договором перевезення особою за втрату, загибель чи пошкодження вантажу, прийнятого до перевезення відповідно до положень Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (КДПВ) 1956 та Протоколу до Конвенції 1978 (секція А). В свою чергу ПрАТ "СК "ІНГО Україна" наполягав на тому, що відповідальність страхувальника  ТзОВ "СП "Євротрейд" застрахована перед Golden Logistic LTD (Експедитор), який не звертався із позовом ні до  ПрАТ "СК "ІНГО Україна", ні до ТзОВ "СП "Євротрейд".

Згідно з статтею 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до статті 932 ЦК України експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб, експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Частиною третьої статті 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" також передбачено, що експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, які притягнені ним до виконання договору транспортного експедирування, в тому ж порядку, як і за власні дії.

За порушення зобов`язання за договором транспортно-експедиційного обслуговування відповідно до статті 934 ЦК України експедитор несе відповідальність відповідно до глави 51 ЦК України.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з статтею 618 ЦК України боржник відповідає за порушення зобов`язання іншими особами, на яких було покладено його виконання (стаття 528 ЦК Кодексу), якщо договором або законом не встановлено відповідальність безпосереднього виконавця.

Суди визнали обґрунтованими вимоги позивача до  ТзОВ "СП Євротрейд"  як відповідальної за збитки особи у межах відповідальності, встановленої п.6.9 договору  №1/01 на транспортно-експедиційне обслуговування та міжнародне перевезення вантажів та п.3 ст.23 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів  1956 року зі змінами.

Однак, Касаційний господарський суд з таким висновком судів попередніх інстанцій не може погодитись, оскільки ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, судами попередніх інстанцій залишено поза увагою, що вказані норми права врегульовують питання щодо права особи, яка відшкодувала збитки, звернення до відповідальної за завдані збитки чи до винної особи, яка завдала такі збитки.  

Вказані норми права передбачають право особи на відшкодування виплаченого страхового відшкодування та не встановлюють обов`язку звернення до конкретної відповідальної особи, якщо у правовідносинах, які виникли у відповідальних осіб є декілька. Тобто в даному випадку позивач має право на свій розсуд визначити хто із відповідальних осіб є відповідачем у справі.

Судами попередніх інстанцій зазначено, що відповідач 1 є винною особою, яка завдала збитки, завдані у зв`язку з втратою вантажу. Водночас, розмір відповідальності за завдані збитки обмежений ст.23 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів. Беручи до уваги, що відповідач 1 застрахував свою цивільну відповідальність при здійснення ним перевезення вантажів згідно з договором страхування цивільної відповідальності автоперевізника  від  02.04.2013 № 200800705.13 перед правочинною особою (якою є експедитор), суди не взяли до уваги, що розмір відповідальності відповідача 1 обмежений Конвенцією згідно умов договору саме перед правочинною особою Golden Logistik LTD, в той час як між позивачем та відповідачем 1 відносини врегульовані ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", тобто відповідальність встановлена законом. 

Статтею 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок визначено як подію, передбачену договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Отже, юридична особа-страхувальник під час укладення із суб`єктом страхової діяльності (страховиком) договору страхування цивільної відповідальності, що може настати під час здійснення нею підприємницької діяльності, розраховує на добросовісність страховика у разі настання страхового випадку щодо виконання ним обов`язку з виплати на користь страхувальника або на користь третьої особи-потерпілого (вигодонабувача) страхового відшкодування, яке повністю (частково) покриє збитки (шкоду), завдані настанням страхового випадку.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, так як уклавши договір страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, як наслідок, страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого заподіювач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність (наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 по справі № 755/18006/15-ц).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Зважаючи на те, що Позивач звернувся з позовними вимогами і до особи, яка завдали збитків і є винною у втраті вантажу, і до її страховика, суди залишили поза увагою положення ст.1194 ЦК  України та не з`ясували межі відповідальності ПрАТ "СК "ІНГО Україна", з якою на підставі Договору страхування відповідальності автоперевізника №200800705.13 від 02.04.2013 застрахувало відповідальність ТзОВ "СП "Євротрейд" як міжнародного перевізника.  

Колегія суддів, вважає слушними доводи скаржника про необхідність визначення розмір відшкодування саме станом на дату винесення судового рішення, оскільки жодна із учасників провадження не заявила про іншу дату, погоджену сторонами з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" Україна приєдналася до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, вчиненої 19 травня 1956 року в м. Женева (далі - Конвенція). 

Статтею 3 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів передбачено, що перевізник відповідає за дії і недогляди своїх агентів, службовців та всіх інших осіб, до послуг яких він звертається для виконання перевезення, коли такі агенти, службовці чи інші особи виконують покладені на них обов`язки, як за власні дії і недогляди.
Відповідно до частин 1, 2 статті 17 Конвенції перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки.

За змістом ст. 23 Конвенції якщо, відповідно до положень цієї Конвенції, перевізник зобов`язаний компенсувати повну або часткову втрату вантажу, така компенсація розраховується на підставі вартості вантажу в місці і під час прийняття його для перевезення. Вартість вантажу визначається на підставі біржового котирування чи, за відсутності такого, на підставі поточної ринкової ціни, чи, за відсутності біржового котирування або поточної ринкової ціни, на підставі звичайної вартості товару такого ж роду і якості. Однак розмір відшкодування не може перевищувати 8,33 розрахункових одиниць за кілограм відсутньої ваги брутто.

При цьому, згідно з ч. 7 ст. 23 Конвенції розрахунковою одиницею, зазначеною в цій Конвенції, є одиниця спеціальних прав запозичення, визначена Міжнародним валютним фондом. Сума, зазначена в пункті 3 цієї статті, перераховується в національну валюту держави, суд якої розглядає відповідну справу, на підставі вартості цієї валюти станом на дату винесення рішення чи на дату, погоджену Сторонами. 

При здійсненні розрахунку судами не взято до уваги положення ч. 7 ст. 23 Конвенції та здійснено розрахунок розміру відшкодування станом на дату страхового випадку, в той час як розрахунок розміру відшкодування здійснюється станом на дату винесення рішення чи на дату, погоджену Сторонами. 

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до п.2 ч.1 ст.308 ГПК України, суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

В силу приписів ч. 2 ст. 300 ГПК України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з     пунктів 1,     2 ч. 3 ст. 310 ГПК України, підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є, зокрема, порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.     

В частині 4 даної статті закріплено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Зважаючи на вищенаведені обставини,     колегія суддів дійшла висновку про те, що порушено принцип повноти оцінки доказів та їх відображення у судовому рішенні, яким вирішувався спір по суті, а Верховний Суд, діючи в межах повноважень, встановлених статтею 300 ГПК України, не може встановлювати обставини, збирати й перевіряти докази та надавати їм оцінку, що позбавляє його можливості ухвалити нове рішення у справі. Тому справу слід передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду слід врахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи та всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

7. Судові витрати

У зв`язку зі скасуванням постанови апеляційного господарського суду і передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, розподіл судового збору у справі здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 129, 308, 310, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2017 (в частині позовних вимог про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 384209,60 грн) у справі № 910/8392/16 скасувати.

3. Справу № 910/8392/16 передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва. 

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                 Огороднік К.М. 

Судді                                                                                                          Жуков С. В.

                                                                                                                    Пєсков В.Г.