ПОСТАНОВА
Іменем України

24 жовтня 2019 року 
Київ
справа №826/2735/13-а
адміністративне провадження №К/9901/4136/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,
суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,          
розглянувши у відкритому судовому засіданні
за участю секретаря Томах О.О.
представника позивача - Полегешко Л . А.,
представника відповідача - Костюченка М.Є.,
представників третіх осіб - не з`явилися
касаційну скаргу Головного управління ДФС у Чернігівській області
на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.09.2013 (судді Смолій І.В., Григорович П.О., Каракашьян С.К.)
та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2014 (судді Мамчур Я.С., Горяйнов А.М., Желтобрюх І.Л.)
у справі № 826/2735/13-а
за позовом Бахмацької міжрайонної державної податкової інспекції в Чернігівській області
до Міністерства аграрної політики та продовольства України,
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Державного підприємства "Укрспирт", арбітражного керуючого Державного підприємства "Шабалинівський спиртовий завод" ОСОБА_1, Державного підприємства "Шабалинівський спиртовий завод"
про стягнення заборгованості у розмірі 21 240 620,96 грн,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року Бахмацька міжрайонна державна податкова інспекція в Чернігівській області  (далі - позивач, Бахмацька МДПІ в Чернігівській області) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до  Міністерства аграрної політики та продовольства України  (далі - відповідач, Мінагрополітики), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Державного підприємства «Укрспирт», арбітражного керуючого Державного підприємства «Шабалинівський спиртовий завод» ОСОБА_1, Державного підприємства «Шабалинівський спиртовий завод», в якому просив суд стягнути з Міністерства аграрної політики та продовольства України податкову заборгованість в сумі 21   240   620, 96 грн.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.09.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2014, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.09.2013  та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2014  і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідач має податкову заборгованість у розмірі 21   240   620,96 грн. Податковим органом в порядку встановленому законодавством було надіслано відповідачу податкові вимоги. ДП «Шабалинівський спиртовий завод» (яке належить до сфери управління відповідача) на дату звернення до суду з позовом (та касаційною скаргою) не визнано банкрутом та здійснюється процедура розпорядження майном боржника. На виконання вимог статті 96 Податкового кодексу України податковим органом на адресу Мінагрополітики було направлено лист, в якому повідомлялося про наявність податкового боргу з пропозицією  сплатити борг за підприємство, яке знаходиться в його управлінні.  Відповідачем було надано відповідь згідно якої боржник перебуває в процесі реорганізації шляхом приєднання до ДП «Укрспирт». За твердженням податкового органу перебування боржника в процесі реорганізації не може розглядатися як прийняття рішення відповідно до підпункту 96.2.3 пункту 96.2 статті 96 Податкового кодексу України, оскільки в даному випадку має бути прийнято рішення про ліквідацію такого платника, призначення ліквідаційної комісії, виділення майна для реалізації та погашення боргових зобов`язань перед кредиторами. 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2018 касаційну скаргу було передано судді-доповідачу Васильєвій І.А. та визначено склад колегії суддів, до якої також входять судді: Пасічник С.С. та             Юрченко В.П.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що Державне підприємство «Шабалинівський спиртовий завод»  перебуває у сфері управління Міністерства аграрної політики та продовольства України.
 Станом на 22 лютого 2013 року за ДП «Шабилинівський спиртовий завод» обліковується податковий борг на загальну суму 21 240 620,96 грн. в тому числі з: податку на прибуток підприємств в сумі - 6 975,55 грн. з земельного податку з юридичних осіб в сумі - 69 714,84 грн.; податку на додану вартість в сумі - 4 028 241,91 грн.; акцизного збору в сумі - 1 713 706,18 грн.; податку з власників транспортних засобів в сумі - 3 169,00 грн.; комунального податку в сумі - 768,40 грн.; збору за забруднення навколишнього природного середовища в сумі - 45,08 грн.
Позивач звертався до Чернігівського окружного адміністративного суду із позовами про стягнення з ДП «Шабилинівський спиртовий завод» податкового боргу. На підставі виданих судом виконавчих листів відкриті виконавчі провадження, які станом на час розгляду справи судами попередніх інстанцій не завершені. 
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.07.2012р. №2а-1668/10/2570 позовні вимоги ДПІ у Борзнянському районі Чернігівської області до ДП  «Шабилинівський спиртовий завод» про стягнення податкового боргу задоволено. Стягнуто з ДП  «Шабилинівський спиртовий завод» податковий борг в розмірі 16 179 200,00 грн, в тому числі основного платежу в сумі 8 089 600,00грн. та штрафних санкцій в сумі 8 089 600,00грн.
30.11.2012 Бахмацька МДПІ Чернігівської області ДПС звернулась з листом № 604/10/19-027 до Міністерства аграрної політики та продовольства України, в якому повідомила про наявність у ДП «Шабилинівський спиртовий завод» податкового боргу та просила вжити заходів відповідно до статті 96 Податкового кодексу України.
Згідно з листом від 10.01.2013 № 37-32-2-15/476 Міністерство аграрної політики та продовольства України повідомило про реорганізацію ДП «Шабилинівський спиртовий завод»  шляхом приєднання до ДП «Укрспирт», а також про те, що програмою реорганізації передбачено проведення виділу майна, з використанням якого виготовляється підакцизна продукція, та передачі їх до ДП «Укрспирт», проте процедура реорганізації ще не розпочата, оскільки підприємство перебуває в процедурі банкрутства, а для проведення відповідної процедури необхідно погодження розпорядника майна та комітету кредиторів, які досі не отримані.
Крім того, відповідач повідомив податковий орган про відсутність коштів у Державному бюджеті на компенсацію простроченої заборгованості та здійснення досудової санації, а також про погодження проекту Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», яким передбачено виключити підприємства спиртової та лікеро-горілчаної галузі із даного переліку, в тому числі ДП «Шабилинівський спиртовий завод».
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про безпідставність позовних вимог до Міністерства аграрної політики і продовольства України, оскільки позивачем не надано доказів про існування обставин, за наявності яких, у відповідності до норм статті 96 Податкового кодексу України, можливо звернення контролюючого органу до суду з вимогами до органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить платник податків-боржник, перед бюджетом.
Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на таке.
Правовідносини щодо погашення податкового боргу державних або комунальних підприємств регулюються спеціальними нормами, зокрема, статтею 96 Податкового кодексу України, що зумовлено особливою метою створення таких підприємств, які у більшості випадків, пов`язані із здійсненням соціальних функцій (комунальні підприємства) та із захистом загальнодержавних інтересів (казенні підприємства).
Підпунктом 96.2.1 пункту 96.2 статті 96 Податкового кодексу України передбачено, що разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна державного підприємства, яке не підлягає приватизації, у тому числі казенного підприємства, не покриває суму податкового боргу такого платника податків і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, орган державної податкової служби зобов`язаний звернутися до органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, з поданням щодо прийняття рішення про надання відповідної компенсації з бюджету за рахунок коштів, призначених для утримання такого органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків.
Відповідь щодо прийняття одного із зазначених рішень надсилається органу державної податкової служби протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення (пункт 96.3 статті 96 Податкового кодексу України).
У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог орган державної податкової служби зобов`язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.
Керуючись загальними принципами трактування приписів законодавства та з урахуванням специфіки дії норм спеціального законодавства, вказані норми закону передбачають особливий порядок погашення податкового боргу, виходячи з принципу збереження цілісних майнових комплексів названих підприємств та участі у процесі погашення органів виконавчої влади, до сфери управління яких належить платник податків.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем до Міністерства аграрної політики та продовольства України внесено подання щодо погашення податкового боргу на підставі підпункту 96.2.1 пункту 96.2 статті 96 Податкового кодексу України, в якому зазначено, що в результаті несвоєчасної сплати поточних податкових зобов`язань по податку на прибуток та по ПДВ у ДП «Шабалинівський спиртовий завод» з 06.04.2005 виник податковий борг, який продовжує зростати. В зв`язку з відсутністю обігових коштів, по причині нездійснення діяльності, оптимальним шляхом погашення податкового боргу є реалізація активів підприємства. Отже, податковий орган просив про надання відповідачем відповіді шляхом прийняття одного з рішень, передбачених пунктом 96.2 статті 96 Податкового кодексу України.
Колегія суддів зазначає, що зверненню податкового органу до органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить платник податків, що заборгував, повинні передувати наступні обставини: - сума коштів, отриманих внаслідок реалізації внесеного в податкову заставу майна не покриває суму податкового боргу такого платника податків і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів; - у боржника відсутнє майно, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено.
Доказів вжиття заходів, які повинен здійснити податковий орган в порядку підпункту 96.2.1 пункту 96.2 статті 96 Податкового кодексу України, що є передумовою для внесення відповідного подання, податковим органом не надано. 
Така правова позиція відповідає правовій позиції, що викладена в постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 2а-16646/12/2670 та від 11.09.2019 у справі № 826/8951/15.
Крім того, у вказаному поданні податковим органом зазначено, що ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 09.06.2006 № 4/241 Б порушена справа про банкрутство ДП «Шабалинівський спиртовий завод». Податковим органом не надано доказів звернення з вимогами до боржника як конкурсного кредитора (за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство), так і поточного (за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство).
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову у даній справі.
За таких обставин підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 344, 349, 350, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Чернігівській області залишити без задоволення. 
         Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.09.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2014 у справі № 826/2735/13-а залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя | | І.А. Васильєва
Судді: | | С.С. Пасічник
| | В.П. Юрченко