Постанова  
Іменем  України
 
18 вересня 2019 року
м. Київ
 
справа № 200/7363/15-ц
 
провадження № 61-13920св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
треті особи: відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг дозвільних процедур, виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Дніпропетровську ради,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2016 року у складі колегії суддів:                     Петешенкової М. Ю., Деркач Н. М., Ткаченко І. Ю.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2015 року   ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг дозвільних процедур, виконавчого комітету Шевченківської районної у                  м. Дніпропетровську ради, про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою шляхом знаття з реєстрації, зобов`язання вчинити певні дії.
 
Позовна заява мотивована тим, що 14 травня 2014 року вона придбала у товариства з обмеженою відповідальністю ІІ «Новий Дім» квартиру АДРЕСА_1 , але у квартирі зареєстровані невідомі їй особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та              ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Згідно з відповіддю Бабушкінського районного відділу Державної міграційної служби України Головного управління у Дніпропетровській області вищезазначені особи були зареєстровані до придбання нею квартири. Крім того, у районному відділі картки реєстрації осіб по                      ОСОБА_3 оформлено 05 червня 2014 року, по ОСОБА_4 - 16 червня 2014 року, а по ОСОБА_7 - 18 серпня 2014 року. За обліками реєстрації/зняття з реєстраційного обліку картотеки форми Б відомості стосовно будинку  АДРЕСА_1 , відсутні.
У зв`язку з тим, що у належній їй квартирі зареєстровані невідомі їй особи, порушено її право на володіння, користування та розпорядження квартирою.
Ураховуючи викладене,    ОСОБА_1  просила суд: усунути перешкоди у  володінні, користуванні та розпорядженні  квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття відповідачів з дитиною з реєстраційного обліку за вказаною адресою; зобов`язати відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг дозвільних процедур зняти з реєстраційного обліку вищевказаних осіб. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська                                від 16 серпня 2016 року у складі судді Кудрявцевої Т. О. позов  ОСОБА_1 задоволено.
Усунуто ОСОБА_1 перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні   квартирою АДРЕСА_1 ) шляхом зняття з реєстраційного обліку               у квартирі за вказаною адресою: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та              ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зобов`язано відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг дозвільних процедур зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7                           у квартирі АДРЕСА_1 ).
Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 солідарно на користь   ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. 
 
Задовольняючи позов  ОСОБА_1 , суд першої інстанції, виходив із того, що відповідачі з дитиною безпідставно зареєстровані у квартирі  АДРЕСА_1 , оскільки рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів                      від 16 серпня 1996 року № 387 про надання їм ордера на спірну квартиру скасовано рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної                             у м. Дніпропетровську ради від 16 липня 2004 року № 472 і вони ніколи у квартирі не проживали. Цим порушуються права позивача на володіння, користування та розпорядження цієї квартирою, яка вимушена нести витрати на сплату комунальних послуг за всіх осіб, що зареєстровані у квартирі.    
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
 
Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2016 року апеляційну скаргу  ОСОБА_3 задоволено.
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2016 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 267,96 грн.
 
Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 , виходив із того, що зняття з реєстрації місця проживання проводиться відповідним органом реєстрації на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, виселення, що набрало законної сили, а не судом. Отже, зняття з реєстрації місця проживання відповідачів не належить до компетенції суду. Суд послався на відповідне судове рішення Верховного Суду України.
Крім того, орган реєстрації - відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг дозвільних процедур, виконавчого комітету Шевченківської районної у                                          м. Дніпропетровську ради, залучено до участі у справі у якості третьої особи, а не відповідача.  
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У грудні 2016 року  ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення апеляційного суду, рішення суду першої інстанції залишити в силі.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
У пункті 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 січня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано цивільну справу № 200/7363/15-ц з Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.
 
У березні 2017 року справа надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У березні 2018 року справа передана з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.
 
У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу призначено судді-доповідачеві.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував, що однією з підстав звернення до суду стала відповідь Бабушкінського районного відділу Державної міграційної служби України Головного управління у Дніпропетровській області від 30 березня 2015 року, в якій зазначено, що для зняття з обліку ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,               ОСОБА_7 , зареєстрованих у квартирі АДРЕСА_1 , їй необхідно звернутися з позовною заявою до суду. Крім вимог про зняття з реєстрації, позивачем заявлено вимоги про захист права власності.
 
Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Рішенням № 3 сумісного засідання адміністрації і профспілкового комітету Дніпропетровського авторемзаводу № 2 від 23 травня 1996 року виділено ОСОБА_3 квартиру    АДРЕСА_3 , житловою площею 35,20 кв. м, загальною площею 58,92 кв. м, 3 поверх, на сім`ю з 4 осіб.
Рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів від 16 серпня 1996 року № 387 «Про затвердження протоколу засідання громадської комісії по житлових питаннях при виконкомі» затверджено протокол засідання громадської комісії при виконкомі                    від 15 серпня 1996 року № 8; надано ОСОБА_3 житлову площу за місцем роботи ДАРЗ-2 3 х 35,20. 
 
Відповідно до розпорядження Дніпропетровського міського голови                       від 30 грудня 2013 року № 634-р «Про присвоєння адреси житловому будинку по    АДРЕСА_1 » присвоєно житловому будинку по АДРЕСА_1 адресу –          АДРЕСА_1 (колишня адреса – АДРЕСА_1 ); зобов`язано ТОВ ІІ «НОВИЙ ДІМ» у тримісячний термін з дня виходу розпорядження встановити таблички із зазначенням найменування проїзду та номера житлового будинку.
Рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної у                                        м. Дніпропетровську ради від 16 липня 2004 року № 472 «Про затвердження протоколу засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі» внесено зміни у раніше прийняте рішення виконавчого комітету і пункт 1.10.1. цього рішення, відмінено рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів від 16 серпня 1996 року № 387 «Про затвердження протоколу засідання громадської комісії по житлових питаннях при виконкомі» в частині надання житлової площі за місцем роботи у будинку АДРЕСА_1 згідно зрішенням виконавчого комітету міської ради від 17 квітня 2003 року № 1110 про ліквідацію житлового будівельного кооперативу № 440 по АДРЕСА_1. 
14 травня 2014 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири придбала квартиру    АДРЕСА_1 .
На підставі вказаного договору купівлі-продажу за позивачкою зареєстровано право власності на зазначену квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, що підтверджується Витягом № 21595846 від 14 травня                     2014 року.
Після придбання у власність квартири позивачу стало відомо, що у належній їй квартирі  АДРЕСА_1 зареєстровані невідомі їй особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 та малолітня дочка ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , 2014 року народження. 
 
13 березня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного відділу Державної міграційної служби України Головного управління у Дніпропетровській області із заявою, на яку 30 березня                2015 року отримала відповідь про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були зареєстровані до купівлі-продажу вказаної квартири, а малолітня ОСОБА_7 , 2014 року народження, була зареєстрована згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2012 року № 1077. Для зняття вказаних осіб з реєстраційного обліку позивачу було рекомендовано звернутися до суду. 
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.
 
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
 
Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
 
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).
 
Аналіз наведених норм права свідчить, що для задоволення позовів про усунення перешкод у користуванні майном необхідна одночасна наявність двох підстав, позивач повинен бути власником майна, щодо якого чиняться перешкоди, та внаслідок дій відповідача порушується право власника на користування своїм майном.
 
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або померлою. Безпосередньо саме рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення і є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку.
 
Згідно з частиною другою статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
 
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. 
 
Так, суд правильно встановив, що  ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 ,у якій зареєстровані відповідачі.
 
Проте апеляційний суд не врахував, що позивач пред`явила позов як власник і основною її вимогою є усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою. При цьому безпосередньо саме рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням і є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. У зв`язку з цим, посилання апеляційного суду на правову позицію Верховного Суду України є безпідставним, оскільки фактичні обставини та застосовані норми права є різними.   
 
Таким чином, у порушення статей 212-214, 316 ЦПК України 2004 року апеляційний суд у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню, не надав належної правової оцінки доводам і доказам сторін, тому дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову  ОСОБА_1 
 
Прохання касаційної скарги залишення в силі рішення суду першої інстанції є передчасним, оскільки апеляційний суд не перевірив рішення районного суду на предмет законності й обґрунтованості, підстави набуття прав відповідачів і ОСОБА_1 , а обмежився лише невірною підставою для відмови в позові.
 
Відповідно до пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. 
Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
За таких обставин судове рішення апеляційного суду не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалено з порушенням норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 411, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2016 року скасувати, справу передатина новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник 
Судді:                                                                                               І. А. Воробйова
Б. І. Гулько
Г. В. Кривцова
Р. А. Лідовець